12 KONRAD NIELSEN. [No. 9. 



Det sidstnævnte tegn har jeg benyttet ogsaa for at betegne 

 den akcentuerede stavelse i tostavelsesord, hvor akcenten er for- 

 holdsvis mindre sterk (sml. s. 13 og 15). 



Den musikalske akcent har jeg ikke betegnet i de her med- 

 delte eksempler.] 



I. Akcenten paa første stavelse. 

 ta'tli, ta'tli „sød, velsmagende, elskværdig". 

 ka'nli „blodig, blodfuld, -blodet". 



t'sa'lgi „musikinstrument, musik". 



£'sJU „gammel, antik". 



lid'prii „bro". 



ko'nd'z£ „knop". 



t'so'rba „ suppe". 



tfsvzme „ støvle". 



w sta „ mester". 



ind/ze „fin, liden, subtil". 



ka'ldi „forblev, blev igjen" (3 p. sg. impf.). 



ge'ldi „korn" (3 p. sg. impf.). 



ji'Mi „rev ned" — » — 



so'rdu „spurgte" — » — 



bvldi „vidste, kunde" — » — 



II. Akcenten paa anden stavelse. 



t 



t'sana'k „kar, fad". 

 biltu'n „hel". 

 bijik „bart". 



