1906.] AKCENTUERINGEN I TYRKISK (OSMANISK). 19 



Der kan ikke blive anledning til her at gaa nærmere ind 

 paa disse ting. Jeg maa ogsaa indrømme, at mine optegnelser 

 for flerstavelsesords vedkommende er ufuldstændige og tildels 

 uklare. Imidlertid viser de tydelig nok, at det ogsaa her er de 

 forskjellige stavelsers bygning — om det er lukket eller aaben 

 stavelse — , som i forening med vokalernes klangfylde er be- 

 stemmende for akcentueringen. 



Fremmede ord har her i større udstrækning holdt sig upaa- 

 virkede af de tyrkiske akcentueringsprinciper. Den vakling i 

 udtalen af oprindelig lange vokaler, som blev paapeget for to- 

 stavelsesords vedkommende, er her endnu almindeligere. 



Naar adskillige verbalformer synes at stride mod antagelsen 

 af de nævnte principer for akcentueringen, saa har det sin grund 

 i, at vedkommende former behandles som sammensatte ord 

 (verbets stamme -f- en bøiningsform af verbet „at være"). 



Jeg har ved denne anledning kun villet paapege de prin- 

 ciper for akcentueringen i osmanisk, som jeg fandt ved at gaa 

 fra grammatikernes modsigende udtalelser og til undersøgelse af 

 den levende tale selv. 



Selve disse principer er af en saadan art, at de ikke gjerne 

 kan antages at være kommet til gyldighed først i sen tid, — 

 den grad synes de at passe til sprogets eiendommelige karakter 

 Hvad skulde være mere egnet til at bestemme trykkets forde 

 ling paa de paa udvortes maade sammenlimede stavelser, son 

 de tyrkiske ord bestaar af, end netop almindelig fonetiske, jeg 

 tør sige fysiologiske forhold, som de, vi ser virke i de nævnte 

 akcentueringsprinciper. 



Hertil kommer endnu den omstændighed, at osmanisk er 

 almindelig anerkjendt som et særlig konservativt sprog indenfor 

 den tyrkiske sproggruppe. 



Det tør saaledes antages, at de paapegede akcentuerings- 

 principer vil kunne faa adskillig betydning for studiet af tyr- 

 kisk lydhistorie. 



Det turde heller ikke være udelukket, at de kan komme til 

 at faa et vist værd ogsaa for den finsk-ugriske sprogforskning. 



