32 P. 0. SCHJØTT. [No. 5. 
ved vi. Vi høre ogsaa herom for Etruriens vedkommende. Agylla I 
t. ex. var et phenikisk factori. Heraf kommer vel ogsaa, at 
Roms forfatning er lagt efter phenikisk system (8 tribus, 30 
curier, 300 gentes). 
Seet i denne belysning blir den antike statsforfatning gjen- 
nemsigtig og forstaaelig — saavel i dens grundtræk som i dens 
udvikling — og denne udvikling er ens for alle oldtidens kultur- 
stater, ligesom tilfældet er med det constitutionelt-parlamenta- 
riske system i nutidens kulturlande. 
Vi har behandlet to folk — Minyer og Tyrrhener; vi har 
endnu tilbage Achæer og Albaner (Albaneser) — i sammenhæng 
med Achæer staar Joner —, og af disse folk ere Achæerne os 
af speciel vigtighed, da de afsluttede den Pelasgiske periode i 
Grækenland og gav Grækenland dets navn i den førhelleniske 
tid ligesom ogsaa i den romerske. 
Hvad Achæerne (og Albanerne eller Albaneserne) angaar, 
maa jeg her indskrænke mig til at henvise til, hvad jeg andetsteds 
mere udførlig har fremstillet — Aftenpst. 92, 648 ff.  Achæerne 
ere — som der udviklet — udgaaede fra samme hjem som 
Minyerne og oprindelig ogsaa Ruthennu, med hvem de ere nær 
beslægtede ligesom med Jonerne. De betegne den sidste fase 
af det pelasgiske herredømme i Grækenland. Kampen om Troia 
forklarer sig saaledes naturlig som kampen om en vigtig handels- 
forbindelse, der laa i den vei, der førte til deres gamle hjem i 
Kolchis. Thi den, der har Dardanellerne, har nøglerne baade 
til Sortehavet og til Archipelagus. Sandsynligt er, at det vari 
den periode, hvori de havde magt i disse farvande, at de fore- 
toge hint tog til Æøgypten — der saaledes er et chronologisk 
tilknytningspunkt af betydning. Den græske chronologi regner 
med personer istedetfor perioder, f. ex. Labdakos og lignende 
navne ere sikkert navne paa dynastier, ikke personer. Den 
expedition mod Ægypten, hvori Achæerne toge del, foregik a. 
1320 f. Chr. Aar 19250 (den 3die expedition) nævnes de ikke. 

vies » 
