1995.] DE ETHNOGRAPHISKE FORHOLD I GRÆKENLAND.: 39 

Man kan muligens heraf slutte, at i mellemtiden var deres magt 
brudt, og at Hellenernes fremtrængen (Dorernes vandring ved 
denne tid, enden af 14de aarh., begyndelsen af 13de aarh.) har 
fundet sted. 
Vi saa af Herodot 1. 56 ff., at hele Hellas (d. v. s. det senere 
Hellas) kaldtes i den førhelleniske tid Pelasgia. Af de pelas- 
giske stammer har vi nu lært at kjende: 1) Minyer, der ere cen- 
trum for den æoliske stamme, dernæst 2) deres nære slægtninge 
Achæer og Joner, 8) Ruthennu, >: Tyrrhener, 4) Albaner (Aroaner). 
At der har været flere er utvivisomt (cfr. Daner, Svear, Geter, 
Nordmænd og blandt disse Hørder, Egder, Teler etc.), og mange 
nævnes ogsaa uden at spille nogen fremtrædende rolle. Saaledes 
forekommer Lyker i den attiske og boeotiske historie, cfr. den 
kariske gudinde Leda i det sydlige Peloponnes. Karer nævnes 
navnlig paa øeerne i Archipelagos, Leleger (sandsynligvis i 
forhold til Karer som Meder til Perser) etc. Da disse 
folk vare beslægtede med hinanden indbyrdes og med de nævnte 
4, saa maa det her sagte være nok, da vi søge overblik, 
ikke detaljer. 
Tyrrhenernes eller Etruskernes religion er af speciel vigtig- 
hed for os, da den, som det synes, er den hovedsagelige kilde, 
hvorfra Romerne har faaet sin religion. Kjernen deri er deres 
hovedgud — Tina eller Tinia — Grækernes Zyva — cfr. Æsch. 
”Adwov uizos Zyvog — Nom. Zevs. Han er atter den samme 
som den pelasgiske Zeus i Dodona, Achilleus' gud. Hertil svarer 
Romernes Jupiter Optimus Maximus, Grækernes Zeus Hypsistos 
(El-Eljon). Med andre ord: vi have i alle disse betegnelser at 
se forskjellige navne for den samme tanke, nemlig det mono- 
theistiske sudsbegreb, hvis historiske hjem var i grændseegnene 
af Armenien og Syrien. Det forekom som Jahve hos Jøderne 
og er gaaet over til Muhamedanerne, hvis Gud er én og billedløs. 
At de germanniske stammer ogsaa stod under samme paavirk- 
ning er udenfor al tvivl. Naar vi nu betænke, at Mars hos Ro- 
merne ogsaa hører hid (Mars = Apollo), og at Mars tillige var 
gud for de sabelliske stammer, ikke blot for Romerne, saa 
vil det let sees, at Etruskerne i Italien spillede en ikke 
fo) 
2 
