
1895.] DE ETHNOGRAPHISKE FORHOLD I GRÆKENLÅND. 35 
Af det græske Thebens førhelleniske historie ved vi to 
facta, 1) at det blev anlagt af Cadmeer, og 2) at der taltes 
phenikisk der til Polynices. Cadmeerne vare — i alfald 
paa det trin af deres historie, da vi høre tale om dem — ikke 
Pelasger, men i national modsætning til dem, og i det drama, 
der udferligst handler derom og paa et utvivlsomt historisk grund- 
lag, (Eurip.: Phenissæ, en herlig digtning, der forener dramaets 
og eposets skjønhed), omtales Pelasgerne baade i religies og 
national henseende som forskjellige fra Cadmeerne, hvilke sidste 
fremstilles som staaende i umiddelbar berørelse med Sidon og 
talende phenikisk (saal. Choret). Ogsaa kostymet forresten — 
saaledes vognkjæmpere ved siden af fodfolk — er sikkert øst af 
gode kilder. 
Herakles blev — heder det — født i Theben (ligesom ogsaa 
Dionysos) d. v. s. hans kultus blev indført der, og byen blev et 
centrum for denne guds dyrkelse i Grækenland. =Herakliderne 
betegner ledende kredse — mægtige familier, der stode i for- 
bindelse med Herakles' kultus." At Herakles bl. åa. undertvang 
Orchomenos synes at antyde, at ved indførelsen af Melkarts 
dyrkelse*i Theben fulgte mægtige familier med den nye kultus 
som dennes bærere, og fra denne tid af er Herakliderne den 
herskende stamme i Theben. 
To gange gjordes der fra Argos forsøg af de derboende 
pelasgiske stammer paa at erobre Theben, og dette lykkedes 
anden gang. Fra nu af vare Pelasgerne, efter Herodot, herrer 
i det hele land — og Cadmeerne i Boeotien dels undertvungne, 
dels fordrevne. Cadmus, heder det i sagnet, blev fordrevet til 
Encheleerne i Illyrien. Paa veien did — cfr. Herodot 1. 56 — 
fortrænge de Hellenerne i Histiaietis op i Pindusbjergene. Dette 
er det første møde, os bekjendt, imellem Hellenerne og de stam- 
mer, som før dem boede i Grækenland. Overhovedet er det i Theben 
og dets ældste historie, at vi have at søge tilknytningen imellem 
I Herakles og Hercules ere begge selvstændige afledninger af det 
hebraiske verbum rakal — vanke om, d. v. s- han er den omvankende 
solgud eller Melkart. At han blev forfulgt af Hera — gudinde i Argos 
— betegner det nationale modsætningsforhold imellem Cadmeer og 
Pelasger. 
3* 
