Se, P. 0. SCHJØTT. [No. 5. | 
den ferhelleniske og den helleniske historie i Grækenland, og 
tilknytningspunktet er Herakliderne. | 
* 
Ed Ed 
Græker — Hellener. 
Som grundlag for de ethnographiske forhold paa Balkanhalv- 
øen og udgangspunkt for vor opfatning deraf tog vi ovenfor 
Illyrernes indvandring, Her. 7. 20, og i forbindelse hermed Pelas- 
gernes udbredelse over det land, som senere kaldtes Grækenland. 
Den vestlige og sydlige del af den illyriske nation fandt vi kunde 
betegnes som Nordpelasger (efter de gamle vidnesbyrd, hvormed 
stemmer den moderne lingvistik), i forhold til hvilke de egentlig 
saakaldte Pelasger i Grækenland selv blive Sydpelasger. Begge 
af bestemt ikke indogermansk rod, men i nær forbindelse med 
den akado-sumeriske stamme og de ældste armeniske folk, der 
alle antages at være af tyrkisk-mongolsk stamme. Naar vi nu 
gaa over til at betragte de hellenske folks tidligste opholds- 
steder, ville vi se, at disse ganske stemme hermed, d. v. s. at de 
ere fremgaaede som resultat af en voldsom folkeforskyvning — 
saadan som den ovennævnte illyriske indvandring efter Herodot 
maa have været. 
De stammer af græsk nationalitet, som tidligst møde os, 
er: Thessaler i Epirus, Boeoter i det midterste og vestlige Thes- 
salien, Dorer i Grændsefjeldene imellem Thessalien og Makedo- 
nien — paa den sydlige skraaning af fjeldet — og Makedo- 
ner paa den nordlige. Disse to stammer — Dorer og Make- 
doner — omtales hos Her. 1. 56 f. 8. 43 som et og samme folk. 
Hertil kan muligens ogsaa regnes flere stammer i Epirus og 
Ætolien, som vi ikke nærmere kjende. Og vi se saaledes, at 
alle disse stammer gruppere sig om Pindusfjeldets sydlige udlø- 
bere fra Lakmusbjerget mod Nord — hvorfra udgaar de jam- 
buniske bjerge, der skille Thessalien og Makedonien — til 
Otrys og Øta mod syd. 
Vi maa, forinden vi gaa over til at behandle Dorerne, dvæle lidt 
ved navnet Hellener og det hos Romerne almindeligt brugelige 

