å V Ye 
: Dig 
mn På 
68 HANS REUSCH. | [No. 10. 
liggende punkter, at man maa være i tvivl, om det var samme 
jordskjælv, som merkedes. (Thomassen). 
Sundalen og Øksendalen ved Kristiansund 1885. 28de de- 
cember. 7 form. Antagelig en ikke ganske svag rystelse. 
(Thomassen). 
Rundø paa Søndmør 1894. ste maris. 1.35 form. Samme 
rystelse kjendtes antageligvis ogsaa i Volden. 
Nordlige del af Bergens stift 1891. 385de september. 7.40 
efterm. Vi skal først tage for os iagttagelserne ved kysten. 
Den nordligste er fra Revde paa Søndre Sendmør. Tagttageren 
sammenligner med vognrammel; retning 6.—v. Paa Statlandet 
sammenlignes med torden; retning vV.—e. Ogsaa paa Skongenes 
fyr angives denne retning. I Bremanger var bevægelsen an- 
tagelig sterkest. To forskjellige iagttagere er enige om, at der 
kom to stød nedenfra med 5 til 10 sekunders mellemrum; ret- 
ningen var mod nø. (som ofte her), og bevægelsen ledsagedes af 
tordenlarm, som varede ved bagefter; ovne, døre, stueure, kom- 
furer dirrede. Fra Florø er der tre meddelelser; de omtaler 
kun en enkelt sitrende bevægelse. i|Bevægelsen angives som 
gaaende 0., OSS. og Sø. Lyden begyndte før og endte efter 
rystelsen. Paa Ytterøfyret kjendtes rystelsen omtrent ligedan. 
Inde i landet er det nordligste iagttagelsessted Stranden paa 
Søndmør; rystelsen og lyden synes her ikke at have været sterk. 
Der er ogsaa meddelelser fra Valdalen og Sunnelven. I Volden 
lagttoges først alene lyden, der antoges for torden; saa kom en 
skjælvning paa "/> minut; efter et ophold af nogle sekunder kom 
en svagere bevægelse og saa endelig efter et lidet opbold en 
svag hendeende rystning. Forplantelsesretningen skal have 
været tydelig mod øst. To iagttagere paa Nordfjordeid er enige 
om, at der kun var et sted, og at bevægelsesretningen var n.—s. 
Tildels kjendtes en dirren i forbindelse med stødet. Ved Dals- 
fjord kjendtes rystelsen sterkt paa Dalsøen, blev ikke følt ved 
Tysse og merkedes som en svag bølgende bevægelse i nordestlig 
retning ved Dale. Fra Sogn meddeles, at jordskjælvet kjendtes 
i Balestrand og Vik; endelig er der en iagttagelse saa langt mod 
syd som fra en gaard nær Evanger. (Thomassen). 
