NO. 1.] GEOL. IAGTT. I NORD FOR FÆMTTNDSJØEN. 7 



der udbreder sig nærmest i vest for Køros-skiferne udenfor vort 

 kart, og som de tidligere iagttagere anser for yngre end dem. 

 Eeros-skiferne blev som undersiluriske skjøvne høiere op i lag- 

 rækken, end man vel hidtil i almindelighed har formodet. 



I de liaarde skifere forekommer en del øiegneis. Af Torne- 

 bohms kart over „ Sveriges sydligare fjålltrakter" (1 : 500,000), 

 der ledsager hans af handling „Om Vemdalsquartsiten" i „Geol. 

 foren, forh." VI. Stokh. 1882 og 83, s. 274, ser man, at øie- 

 gneisen fortsætter som et baand mod sø. langt ind i Sverige. 

 Den deler der mellem „kvartsit-sparagmitzonen" paa sydsiden 

 og glimmerskifer, hornblendeskifer m. m. paa nordsiden, begge 

 hørende til Sevegruppen, den af Tornebohm opstillede afdeling 

 mellem grundfjeld og primordial. Øiegneisen er jeg med de 

 fleste andre Dorske iagttagere tilbøielig at holde for en ind- 

 trængt eruptiv granit, der er ældre en Vigelens Granit og har 

 faaet sin struktur ved bjergkjædedanneude tryk. 



Jeg skal nu gaa over til at meddele de iagttagelser, jeg 

 har havt anledning til at iagttage i egnen. Min interesse blev 

 først tiltrukket af det 5 km. lange og 3 km. brede strøg af ser- 

 pentin eller rettere olivinsten ved Feragen gaard. Først gik 

 jeg fra denne op paa den lille haug straks i syd for gaarden 

 (h paa kartet og paa den nederste af de to tegninger ovenfor). 

 Den bestaar af en vanskelig bestembar grønliggraa skifer, op- 

 fyldt med kvarts i tynde flager; endvidere indeholder den kalk- 

 spat. Skifrigheden er lidet udpræget, ligesaa lagningen, som 

 synes at falde under en liden vinkel i sydlig retning. Fra 

 denne haug gik jeg mod vest paa tvers af en liden indsænkning 

 i terrænget. Alt er her bedækket; i gruset er der stene af 

 kvartsitiske bergarter; men der sees ikke en eneste olivinsten, 

 før man naar hen til forsænkningens vestskraaning, som bestaar 

 af denne bergart, og hvor der ligger stene, der er ramlede ned 

 fra fjeldsiden. 



Olivinstenfj eldet er forvitret med rødligbrun dagflade; farven 

 er ikke lige sterk overalt og kan gaa over i det graalige og 

 det grønlige. Jeg benævner bergarten olivinsten og ikke ser- 

 pentin, som man tidligere har kaldt den, da de præparater, jeg har 



