NO. 1.] GEOL. IAGTT. I NORD FOR FÆMUNDSJØEN. 9 



pentinisering (net af serpentinaarer). Nogen anden væsentlig 

 forskjel end enstatitgehalten kunde ikke iagttages 1 . 



Storhøgda og Kvanneberget (ikke „Kvernberget", som der 

 staar paa rektangelkartet) hæver sig med steile skraaninger 

 over serpentinstrøget, som de begrænser mod vest. Den nordlige 

 del af Storhøgda og Kvanneberget, saaledes som de viser sig 

 fra sydost (fra det punkt, hvor høidetallet 885 m. staar paa 

 kartet), er her fremstillet. I Storhøgdas østfod har man 5 til 

 10 m. op fra den steile ^skraanings undre rand en serpentin- 

 agtig bergart; den er ofte gjennemsat af sprækker, og jeg har 

 tænkt mig, at den kunde være dannet paa en forskydningsspalte; 

 derover følger en uren, tykskifrig kloritskifer, som fører kvarts 

 i smaa flager og ligner den bergart, som jeg omtalte fra den 



Kva.ri.n&iiergeJ& 



Det sjatterede er serpentin. 



lille haug straks i syd for Feragen gaard. Ved den vestlige 

 ende af det lille Djupskar tjern nær herved er der et lidet parti 

 af „dioritisk skifer 1 ' eller skifrig saussuritgabbro og en smule 

 kloritrig skifer; nogen udbredelse vestover har dog disse berg- 

 arter ikke; thi man træffer her straks lerglimmerskifer. Ved 

 det med x mærkede punkt paa tegningen af Kvanneberget staar 

 graa lerglimmerskifer med kvartslinser. Skifrigheden falder 

 omtrent 70° mod nv. til v. Her sees isskuring mod nv. t. v. 

 Jeg gik op paa toppen af fjeldet og ned paa dets østside. 



1 Syd herfor, ved Søndre Røtjern, omtaler Miinster porfyragtig diorit(?) 

 med grønlige oligoklasin divider i en finkornig, graagrøn grundmasse. 

 „Forvitringshuden er meget mere rødlig af denne bergart end af den 

 omgivende serpentin ; denne bergart synes at være en mægtig gang, 

 der stryger omtrent parallelt med Storhøgda". 



