12 



H. EETJSCH. 



[1896. 



konglomerathaugen optræder der en kloritisk skifer, der har 

 skifrigheden hældende mod se. og tilhører konglomeratforma- 

 tionen („grundmasse" uden iliggende stene). I den er der indlei- 

 ringer af øiegneis med skifrighed stillet som skifrigheden i den 

 omgivende bergart. Efter min mening er disse indleiringer ud- 

 greninger fra det tilstedende sterre parti af øiegneis. En del af 

 dettes grænse mod konglomeratformationens skifer har man frem- 

 stillet paa hosstaaende tegning, som er fra et isoleret svaberg 

 60 m. fra en klippe, hvor øiegneis var herskende bergart. Man 

 bør lægge merke til skifrighedens stilling hos skiferen og hos 

 øiegneisen. Øiegneisens skifrighed nederst tilhøire er i over- 





1,jrrv. 



ensstemmelse med akseliDJernes stilling hos Tufsingknipens her- 

 skende skifer (fladt mod nv.). Ved grænsen bliver, som man 

 ser, øiegneisens skifrighed bugtende og lægger sig parallelt med 

 grænselinjen. 



Maaske kan man tænke paa presning 2 gange. Skifrig- 

 heden i skiferen, i øiegneispartiet x og langs randene af det store 

 skiferparti skulde da skrive sig fra den anden presning. 



Med en liden sort plet er paa kartet betegnet en haug, der 

 beståar af graaliggrøn serpentin og er paa omtrent 50 meter i 

 tvermaal. Bergarten viste under mikroskopet en trevlet struktur 

 og indeholdt ikke saa lidet carbonspat (magnesit). Et par 



