No. 1.] 



GEOL. IAGTT. I NORD FOR FÆMUNDSJØEN. 



17 



regelniæssige er her afbildet, tænkt seet ovenfra og i profil. 

 Haugen rager op over storstenet mark, men bestaar selv af grus, 

 hvori kun faa stene er saa store som et æble (i andre nærlig- 

 gende hauge af lignende slags saaes ganske enkelte større stene 

 paa et par decimeter i tvermaal). Sten ene er af feldspatførende 

 kvartsit og granit ligesom stenene i omgivelserne. Paa oversiden har 

 haugen en jevn i vestlig retning hældende flade, der maaltes til 

 15 m. mellem x og x. Paa denne flade er gruset nøgent; siderne 

 er derimod for største delen bevoksede med renmos og lyng- 

 vekster. Da gruset i haugen er saa jevnt, hvad de sammen- 

 sættende stenes størrelse angaar, maa det paa en eller anden 



/*' <7 



'-*■! f/fy ■*,,„ 



Haug af smaastenet grus ragende op over almindeligt morænegrus. 



maade have været underkastet en sortering, før det afleiredes. 

 Nærmest har jeg tænkt mig, at der under isens afsmeltning i 

 dens overflade har været en forsænkning, hvori rindende vand 

 har skyllet ned grus. Ved isens forsvinden er dette grus kommet 

 til at ligge som den haug, vi nu ser. 



Morænemasserne, som ligger over fjeldet i nord for Støvel- 

 bækhøgda, bestaar af kantstødte blokke, ofte paa lange stræk- 

 ninger uden grus, saa man kun møisommelig kommer frem over 

 dem ved at stige fra sten til sten. Stenene er kun sjelden 

 rigtig store, saa at de rager mere op end til mandshøide. 

 Bergarterne i dem er dels af kvartsitisk udseende, dels er de 

 graniter. Ganske enkeltvis sees en og anden sten af gabbro eller 



Vid.-Selsk. Fork. 1896. No. 1. 2 



