NO. 1.] GEOL. IAGTT. I NOED FOB PÆMTJND SJØEN. 23 



regelen et karakteristisk udseende; den er tæt og smaasplintrig 

 med jevne brudflader, rødliggraa til røggraa, ja næsten sort af 

 farve; som oftest er den skiktet og kan tillige være skifrig med 

 g-limmer- eller talkagtig beklædning paa skiktfladerne. Meget 

 almindelig forekommer i den smaa strøkrystaller af feldspat og 

 kvarts. En eiendommelig varietet, som især findes i stregets 

 nordlige del, opstaar ved, at feldspat træder tilbage og er- 

 stattes af et fedtglinsende eller talkagtig mineral; samtidig 

 spækkes massen af smuk melkekvarts i korn af indtil en erts 

 størrelse. At helleflinten er en metamorfisk bergart, forekommer 

 migr nogenledes sikkert, men bestemt at udtale mig om dens 

 dannelsesmaade kan jeg ikke efter de forhaandenværende oplys- 

 ninger. Lignende bergarter fra Mullfjeld i Jemtland har jeg 

 fer betegnet som forandret kvartsporfyr (Aarbog 1891 s. 25 

 og 26). 



Jeg har i tegnforklaringen ikke brugt ordet helleflint, men 

 det mere omfattende „haarde skifere", da der ikke af iagttagerne 

 er skjelnet saaledes mellem helleflint og ledsagende kvartsit med 

 andre krystallinske skifere, at man kan udsondre helleflint for 

 sig. Øiegneisen, der sees sydøstligt paa kart „Stuesjø", fort- 

 sætter, som omtalt i foregaaende opsats, ind paa „Aursunden" 

 og videre mod sydøst langt ind i Sverige. Jeg har undersøgt 

 mikroskopisk en lys, rødliggraa, noget skifrig bergart, indsamlet 

 af hr. Friis nær den nordligste af Vogterhaugene. For blotte 

 øine gjorde den indtryk af at være en noget presset middels- 

 kornig sparagrait, og det mikroskopiske billede talte ikke imod 

 dette, især naar man betragtede den med en liden forstørrelse. 

 Xvarts og feldspat, mest tvillingstribet, var de fremherskende 

 bestanddele (dertil lidt sericit). Bergarten var udpræget kata- 

 klastisk; man saa uregelmæssige, delvis opknuste korn af de 

 nævnte mineraler og desuden en finere masse, inden hvilken der 

 igjen kunde udskilles grovere og finere partier. En ikke skifrig 

 bergart, som man efter det makroskopiske udseende maaske skulde 

 tåge for en smaakornig, lys, graa, lidt forandret glimmerfri 

 granit, viste sig under mikroskopet at have en meget finkornig 

 grundmasse med rigeligt indstrøede kantede korn af feldspat 



