NO. 1.] GEOL. IAGTT. I NORD TOE FÆMUNDSJØEN. 27 



kvarts i tynde snore eller lameller og desuden dolomit. Ved 

 Mosjødalsvold staar kvartsskifer med svagt fald mod vest. 



Haftorstøten er et isoleret staaende fjeld i kartomraadets syd- 

 østre hjørne. Hr. Hauan har besteget det; efter hans opteg- 

 nelser hæver det sig omtrent 290 m. over det omgivende tem- 

 melig flade fjeldlandskab, der ved sydfoden i rigsgrænsen ligger 

 855 m. o: h. Paa toppen staar grænserøs no. 151. Naar man 

 nærmer sig fjeldet fra syd langs grænselinjen, sees kun nu og 

 da fjeld (kvartsitlag) at stikke op over de vidtudbredte myrer 

 og morænemarker. Paa støtens sydside er faldet 35 ° mod n. t. ø., 

 paa dens sydvestside er det mod ønø. Idet man klatrer op 

 fjeldets sydside, sees underst en lys kvartsbergart, saa mørkere 

 grønlig, derpaa smaakornig rødlig „kaolinsandsten", derover 

 lys graa kvartsit. Herpaa naaes en allerede i større afstand 

 iøinefaldende mørk, udoverhængende skrænt, som viser sig at 

 tilhøre en omtrent 5 m. mægtig grovkornig gabbroagtig bergart. 

 I denne sees blaalighvid feldspat med temmelig store speilende 

 gjennemgangsflader og smaakrystallinsk, sort hornblende. Over 

 ligger mørk, fast kvartsit; dernæst grønsten med lyse, porfyr- 

 agtig indstrøede feldspatøine; saa træffes atter lys „sandsten" 

 og endelig i toppen „ grønsten", saavel tæt som porfyragtig. 

 De basiske bergarter i Haftorstøten op fatter hr. Hauan som 

 mægtige, svævende gange; lagene ansees for at tilhøre det om- 

 givende kvartsfjeld, om end liggende i høiere nivåa end dette. 

 Meddeleren fremhæver, at man intetsteds paa fjeldets syd- og 

 sydvestside tinder lag, som kan benævnes glimmerskifer, ler- 

 glimmerskifer eller lerskifer. 



Deler man kartet „Stuesjø" med en linje fra sv. til nø., 

 saa skyldes den nordvestligste af de to saaledes fremkomne halv- 

 dele hr. Friis. Som et underordnet felt i skiferstrøget omtaler han 

 en gneis, der ret typisk stikker frem langs Tyas sydvestre bred 

 syd for Harevold, og som kan forfølges ligetil Eidsfos i som oftest 

 flade lag med udpræget skifrighed. Et sted observeret n. 270° 

 v. med 18° fald mod syd. Kvarts og lys glimmer er overveiende, 

 og feldspaten, der ikke er vanskelig at iagttage, lys, men for- 

 -øvrigt ikke nærmere bestemt. Senere fandt han sv. for toppen 



