1896.] GEOL. IAGTTAGELSEE I TELEMARKEN 0. S. V. 17 



Strand skal der være uogle flekker i en ur, hvor sne ikke 

 bliver liggende om vinteren; paa et sted nær ved skal man en- 

 gang have seet reg stige op „som af en pibe"). 



II. Indre Hardanger. 



Røldal og Ullensvang. 



I sit arbeide „Lagfølgen paa Hardangervidda. Kra. 1893. 

 N. g. u. no. 11" op fatter Brogger den geologiske bygning i det 

 omhandlede streg af vort land saaledes: Den over grundfjeld 

 og granit liggende' skiferformation bestaar af: 



1. Underst alunskifer, ved Hulberget med dictyonema sp. 



2. Kvartsit, blaagraa af farve. 



3. Kalk, marmor opfyldt med filler af glinsende skifer (fyllit), 

 hvori den opad gaar over. 



4. Glinsende skifer, opad vekslende med udmerkede skifrige 

 helleflinter og kvartsiter. 



5. Forskjellige krystallinske skifere, glimmerskifere, gneise, 

 hornblendeskifere o. s. v., en mægtig formation. 



I denne rækkefelge er, saaledes som jeg opfatter for- 

 holdet, hovedsagen en afdeling af tydelig krystallinske skifere 

 hvilende over en fyllitafdeling; om den finere inddeling inden 

 denne, saaledes som Brogger har fremstillet den, skulde jeg an- 

 tage, at den kun har gyldighed for et enkelt strøg; man vil 

 allerede af Brøggers eget skrift se, at de tre første led ikke 

 lader sig eftervise overalt paa selve Hardangervidden. I forbi- 

 gaaende bemerket ;finder jeg derfor Ihans paralleliseringer med 

 fjernere liggende lagrækker, f. eks. Østlandets orthocerkalk, lidet 

 begrundet. Om den øverste afdeling 'har Brøgger fremsat den 

 antagelse, at disse skifere er almindelige klastiske sedimenter 

 (ikke tuffer), der har faaet sit udseende ved kontaktmetamorfose 



Vii-Selsk. Forh. 1896. No. 2. 2 



