1896.] GEOL. IAGTTAGELSER I TELEMARKEN O. S. V. 21 



bergarten bestod væsentlig af kvarts og feldspat, den sidste nu 

 og da med tvillingstribning. Kornsterrelsen var noget ujevn; 

 strukturen synes at være kataklastisk. Begge bestand dele var 

 paafaldende frie for indeslutninger. En gren glimmer og en 

 sort jernerts forekom, men ganske underordnet. Sammen med 

 denne gneis og overgaaende i den forekommer ogsaa, som det 

 synes, temmelig typisk hvid kvartsit. Ved kjøreveien lige ved 

 bemerkedes en del kvartskonglomerat sammenhørende dermed. 

 Hellem I. Alsaker og Tosdal sæter skal man efter Thomassen 

 beflnde sig paa „lerglimmerskifer, vegsten m. m." Jeg saa ingen 

 typisk lerglimmerskifer; ved I. Alsaker noterede jeg hornblende- 

 skifer; paa den videre vandring gaar man over finkornige, skif- 

 rige bergarter, dels graa gneisagtige (et steds havde man brudt 

 helleberg til sæterbrug), dels rige paa hornblende og mørk 

 glimmer. Sammen med hornblendeskiferen forekom en bergart 

 lig den hornblendeførende gneis, der omtaltes fra Trones. Lag- 

 ningen med skifrigheden ligger i folder, hvis akselinjer gaar i 

 nnv.-lig eller nv.-lig retning. Paa den videre vandring over 

 det øverste af fjeldet til henimod Jaastad er man i det af Tho- 

 massen med gult betegnede strøg. Man gaar over kvartsit og 

 en ved overgange dermed forbunden finkornig, lys gneis af et 

 kvartsitlignende udseende. Et præparat af gneisen viste, at den 

 lignede den ovenfor fra Vines omtalte. Biotit var dog rigeligere 

 tilstede, og den sorte jernerts fattedes. Lagningen er foldet; i 

 begyndelsen er foldningsakserne i det hele tåget hældende fladt 

 i nnv.-lig retning; derpaa er lagningen mere fladtliggende med 

 foldningsakserne gaaende nv.-ligt (faldet der, hvor jeg passerede, 

 mest nø.-ligt), endelig er paa nedstigningen til Jaastad lagningen 

 mest faldende steilt mod nø. eller staaende lodret; lagfladerne 

 er noget smaatbelgende. Det forekommer mig, at i det store 

 seet kan lagstillingen her paa den nordlige del af Folgefondens 

 halvø betegnes som foldet med akselinjerne hældende under en 

 liden vinkel i nnv.-lig retning eller vestlig retning. Fjeldet 

 øverst oppe er ikke, som man kanske kunde vente det, fladt, 

 men bestaar af klipperygge gaaende i strøgretningen. Klipperne 

 viser smukke stød- og læsider efter en nv.-ligt gaaende isshuring y 



