1896 ] GEOL. IAGTTAGELSEE I TELEMAEKEN O. S. V. 25 



Hareideland paa Sendmer (Reusch: Træk af havets virkninger 

 paa Norges vestkyst. Nyt Mag. for Naturvid. 22 B. Chr. 1877, 

 s. 208). Lignende sprækker fik jeg ogsaa se langs siden af den 

 lille i HalliDgskarven indgaaende dal, som jeg kommer til at 

 omtale i det følgende, ja maaske man, naar man først er bleven 

 opmerksom derpaa, vil finde, at sprækker langs steile dalsider 

 er et noksaa almindeligt fænomen, om end kun i sjeldne tilfælde 

 optrædende saa synligt som i de her nævnte. Fremdeles holder 

 jeg paa, at saadanne sprækker i fast og uforvitret tjeld er frem- 

 komne ved jordskjælv. 



III. Hardangervidder!. 



R.-o. Jeg har gaaet over Hardangervidden fra Eidfjord af. 

 Allerede ved en tidligere leilighed er de geologiske forhold i 

 Eidfjord berørte. (Reusch: Silurfossiler og pressede konglome- 

 rater. Universitetsprogram. Kra. 1882, s. 133). Det kan nu 

 tilføies, at der langs Eidfjordvandets vestside er anlagt en 

 ny vei med en næsten uafbrudt række sprængninger, i hvilke 

 man har for sig gneisgranit med uregelmæssig bugtet planparallel- 

 struktur. Fjeldet er opfyldt med granitisk bergart i en mang- 

 foldighed af grovkornige aarer, linseformige partier og nyrer. 

 Aarerne er i almindelighed ikke over haandbrede og er foldede 

 sammen med fjeldet forresten; der er desuden yngre aarer med 

 mere retlinjet forleb; disse yngre aarer er dels middelskornige, 

 dels grovkornige og at betegne som almindelige pegmatitaarer; 

 de har ofte feldspaten udkrystalliseret mod kvarts, som ind- 

 tager midten; der forekommer ogsaa nogle større partier af 

 middelskornig granit uden parallelstruktur og antagelig yngre 

 end omgivelsen. Ved den sydlige del af våndet har saavel 

 aarerne som fjeldet forresten et eiendommelig spættet udseende 

 ved en masse sorte omtrent 1 cm. store pletter, hvilke, i det 

 mindste paa det sted, hvor jeg undersøgte dem, bestod af 

 hornblende. Man kunde maaske vente, at den „yngre granit" 



