36 HANS REUSCH. [No. 2. 



disse skifere bestaar af granit, I est for denne granit er der 

 fundet udbredt over den midterste del af Opdal, Dagali, Skur- 

 dalen og streget nord for Tunhevdfjord en egen gneis, der i det 

 følgende er betegnet som Dagaligneis; den er graa og bestaar 

 af en finkornig grundmasse, i hvilken der sees fremblinkende 

 2 — 3 mm. store feldspatindivider. Glimmeren er finskjællet, sort 

 og ligger i smaa flag. Mest eiendommelige er nogle afændringer, 

 som indeholder indstrøet forholdsvis storkrystallinske hornblende- 

 individer og dertil magnetjernkorn; rundt om disse sidste har 

 bergarten gjerne en lys farve, idet glimmeren træder tilbage; 

 paa tverbrud ser bergarten derfor ud til at være opfyldt af hvid- 

 agtige pletter, hver med et sort punkt i midten. Hornblende 



Et tversnit gjennem Dagaligneis. Naturlig størrelse. Man ser 

 hvidagtige pletter med magnetjernkorn i midten. 



og magnetjern optræder ikke nødvendigvis sammen; men berg- 

 arten kan indeholde kun det ene af disse to mineraler. Dagali- 

 gneisen er meget massiv, idet den vel viser planparallelstruktur 

 og en middelsgod skifrighed, men ingen godt fremtrædeDde 

 lagning. 



Telemarksformationen strækker sig fra syd af op over Nume- 

 dalen. Hvor den er mest udpræget, danner den en laggruppe 

 med kvartsit som mest fremtrædende bergart; mere underordnet 

 forekommer hornblendeskifer. Formationen er vel udviklet om- 

 kring Norefjorden; her fandt jeg, at kvartsiten i visse lag var 

 spækket med rullestene og altsaa konglomeratisk udviklet. Paa- 

 visningen af disse sikkert klastiske bergarter anser jeg for det 

 vigtigste resultat af mit beseg i Numedalen (1893). Lagene om- 

 kring Norefjorden staar steilt og stryger i fjordens retning. Fra 



