1896.] GEOL. IAGTTAGELSER I TELEMARKEN O. S. V 45 



strakt i omtrent lodret retning; ogsaa en del dioritisk bergart 

 forekommer. Nederst, der hvor Laagendalen forener sig med 

 Opdal, er der betydelige aileiringer af morænegrus, i hvilke der 

 ligger mange blokke af en grov gneisgranit; desuden gjen- 

 kjendes Dagaligneisen med sine jernertskorn. Fra Laagens og 

 Opdalselvens sammenløb staar der estover langs hovedveien paa 

 en strækning af omtrent 150 m. kvartsit. Den falder omtrent 

 70° mod vest og indeholder kvartsitrullestene i enkelte lag; 

 disse kan være 1 til flere meter tykke: rullestenene er flad- 

 pressede og desuden strakte i faldretningen, saa deres diameter 

 i denne retning antagelig er bleven omtr. 3 — 4 gange længere, 

 end den oprindelig var. Lidt glimmerskifer forekommer under- 

 ordnet. I kvartsiten er der hist og her uregelmæssige nyre- 

 formige partier af udskilt grovkrystallinsk kvarts, tildels op- 

 blandet med lidt red feldspat. Disse partier kunde være paa 

 indtil omkring 1 m. i tvermaal. Der, hvor de forekommer, er 

 bergarten gjerne opknust i stykker paa breccies vis, og kvartsen 

 med feldspat udfylder mellemrummene mellem brudstykkerne. 

 Videre østover til Skjønne staar hornblendeskifer; nær kirken 

 er faldet 55° mod vest. Ved Skjønnes huse er der gneisagtige 

 bergarter sammenleiret med hornblendeskiferen. 



Paa Borgeelvens vestside, omtrent 4 km. op fra dens mun- 

 cling, ligger Løvaas grube, som jeg besøgte. Elven gaar i syd 

 for gruben med fos og stryg gjennem en trang rende, hvori den 

 har udhulet jettegryder. Ovenover renden hæver dalsiderne sig 

 brat og er bevoksede med løvtrær og gran. Her er en vild 

 og smuk natur. Paafaldende er et sted, hvor der er opstaaet 

 en naturlig bro over elven, ved at to jettegryder nedentil er 

 gaaet sammen. Ved veien paa elvens vestside, søndenfor gruben, 

 staar hornblendeskifer med fald mod vest. Gaar man derimod 

 over paa østsiden, træffer man, i det mindste i dalens nedre del, 

 kvartsit. Omtrent 1 / 2 km. op fra dalmundingen noteredes ved 

 elven muskovitførende kvartsit faldende 35° mod vest. Ved 

 selve Løvaas grube er bergarten graa, finkornig, næsten tæt 

 kvartsit med fald mod vest 60 °. I den forekommer aarer (gjerne 

 parallele med skifrigheden) og nyrer af kvarts med kobberglans 



