50 HANS EEUSCH. . [No. 2> 



snart ren amfibolit. Nordenfor Synhøvd til Stavefjeld fandt 

 Stalsberg tyndlaget sandsten (kvartsit) faldende under smaa- 

 vinkler vestligt; paa den nordestlige skraaning ligger stene af 

 grovkornig granit. 



Maaske man kan tyde lagstillingen her ved Rollag kirke i 

 det store saaledes, at der er en flad fold med ryglinjen hæl- 

 dende mod nv. Underst er jerngneis, derover hviler kvartsit. 



Omkring Laugen gaard havde dalen været trang; fra Rollag 

 kirke og sydover er den vid. Løsmaterialet her er langs- 

 fjeldet laget sand med grus, som tildels danner flader omkring 

 40 m. over elven; ved denne er løsmaterialet laget sand og til- 

 dels ler. Ved Fekjan har man efter Stalsberg forsøgt tegl- 

 brænding, men med lidét held. Han meddeler, at ler endvidere- 

 findes ved Berseid, Lintveit ved Norefjord og tæt ved Skjønne. 

 Den er, feier han til, intetsteds af nogen udmerket beskaffenhed,. 

 heller ikke er den nogensteds kalkholdigt. 



I krumningen mellem Berseid og Laugerud flyder elven i et 

 dybt klippeleie; omtrent 15 m. over våndet sees nischeformige 

 jettegryder. Den smule løsmateriale, som forekommer, er kun 

 vasket grus og sand; dersom der paa dette sted har været en 

 ulaget morænemasse, som har opdæmmet elven ovenfor til en» 

 sø, hvori de ovenfor nævnte løse masser var afsatte, saa er 

 altsa.a ingen rester igjen. Fra Berseid til Ulvik er bergarten 

 smaakornig kvartsrig gneis, tildels ren kvartsit (mest med saavel 

 mørk som lys glimmer); indleiret er biotitrig gneis, gjerne horn- 

 blendeførende, og hornblendeskifer. Faldet er mod nnv. og nv. 

 20 — 30°. Mellem Ulvik og Brataas staar rødiiggraa og rød, 

 middelskornig gneis. Den yiser ingen lagning, kun planparallel- 

 struktur. Denne er ofte vel udviklet, faldende 20° mod n. Der 

 er desuden tildels en udmerket i faldretningen gaaende stræk- 

 ningsstruktur, som betinges ved, at den skjællede biotit er an- 

 ordnet i baand fra 1 til omkring 4 cm. brede. 



Flesberg med Lyngdal og Svenne. R.-o. Paa stræk- 

 ningen mellem Brataas og Langestrand gaar man over en med 

 fure be vokset mo, af hvilken der kun paa et punkt rager frem 

 en klippe; denne bestaar af pegmatit. Mellem Langestrand og 



