76 HANS EEUSCH. [No. 2. 



1 til 2 cm. store eine, massiv, nærmende sig granit i udseende. 

 Straks man er kommet op paa fladfjeldet, meder man graa ler- 

 glimmerskifer, dels med lysere og dels med merkere streg og 

 indeholdende kvartsudskilninger. Omtrent 2 km. i syd for Myre- 

 sæter kom jeg til en grænse mod underliggende grundfjeld, 

 nemlig graa eiegneis med eine paa omtrent 1 cm. Denne bergart 

 var nærmest grænsen indtil kanske en dybde af 3 cm. forandret, 

 merk, og mindede, ligesom den s. 26 omtalte bergart, om graniten, 

 som man ser ved skifergrænsen nær Haukelisæter i Telemarken. 

 Over den (i s. for den) laa lerglimmerskifer med merk graa streg 

 (altsaa ikke nogen egentlig alunskifer) og fladtliggende skif- 

 righed; denne skifer var kanske 10 — 12 meter mægtig. Høiere 

 op paa den undersegte skraaning havde man graa, kvartsholdig 

 lerglimmerskifer med den bølgende skifrighed mest hældende 

 steilt mod syd. Her var ogsaa blaakvarts i partier paa kanske 

 nogle hundrede meters udstrækning; deres lagningsforhold var 

 ikke ganske klare. Ved Lisæter staar massiv gneis. Samme 

 bergart iagttoges flere steder paa veien videre nordover til broen 

 over elven ved Arnegaard. Her staar den samme gneis, eller 

 kanske det er bedre at kalde den granit; den er graa, smaa- 

 kornig og viser kun antydning til parallelstruktur; en del af 

 feldspaten er udviklet til henflydende, omtrent V2 cm. store eine. 

 Denne samme bergart vedvarer til gaarden Berg; tildels er den 

 god eiegneis. — Side 68 omtaltes granit ved Skarsgaard; den 

 vedvarer til Toen. Dalens bund er her meget bedækket. I 

 ostlig retning for Toen gaar man omtrent 3 km. over en ganske 

 massiv dioritisk bergart; derpaa veksler saadan med en skifrig, 

 ikke nøiere undersegt bergart, ned til hovedveien i Aal. — Fra 

 Berg i Vatnedalen har jeg ogsaa gaaet nordover. Med det 

 samme man er kommet op paa plateauet fra dalen, træffer man 

 lerglimmerskifer, tildels med sort streg; skifrigheden falder i 

 estlig retning. Man har ikke meget af denne bergart; thi lige 

 ved staar kvartsit, ikke typisk blaakvarts, men tæt, hvidagtig 

 og graa kvartsit; smaafoldninger sees deri. Paa den videre 

 vandring til Berg sæter staar fremdeles kvartsit, tildels med 

 lerglimmerskifer indimellem. Skifrigheden og antagelig ogsaa 



