24 OVE DAHL. [No. 3. 



og Jons eggen paa vestsiden. Vikerne mellem disse forbjerg 

 er: Borgundvaag og Tunge vaag, omgivende Revihorn,. 

 Honningvaag med A are vik paa nordsiden, mellem Varalds- 

 foten og Kjærringa, Ervik paa Kjærringas vestside og Hodde- 

 vik nord for Jonseggen. 



Selve Statlandet er i sit indre et temmelig jevnt fjeld- 

 plateau, 1 hvis gjennemsnitlige høide er ca. 450 m. Dets høi- 

 este punkt er Tarvalseggen ovenfor Selje kirke (651 m.). Ellers 

 hæver hverken fjeldene i det indre sig til nogen synderlig 

 høide over dette plateau eller forsænkningerne mellem dem 

 er synderlig dybe. 



Den eneste egentlige dalsænkning er Mørkedalen, der 

 gjennemskjærer hele halvøen i nordvestlig retning fra Lek- 

 anger til Ervik i en længde af 12 km. I dalen ligger en række 

 af vand: Mørkevand, Sætervand, Dalsbøvand og Ervikvand. 

 I dette dalføre findes de eneste indlandsgaarde paa Stat, og 

 her gaar ogsaa hovedveien med sidevei til Aarevik. Ned til 

 Drage fører et trangt lidet? dalføre (Hoddevikdalen, Drage- 

 skaret). Nævnes kan ogsaa en forsænkning oppe paa selve 

 fjeldplateauet mellem Ervik og Drage. Den benævnes Lange- 

 dalen og regnes for Statlandets bedste havnegang. 



Bebyggelsen paa Statlandet er ellers jinde i de omtalte 

 vaager og viker (efter folketællingen i 1891: Eltevik 15 

 beboede huse med 98 personer, Ervik 18 med 96, Hoddevik 

 20 med 114, Drage 15 med 92). Man savner nemlig her paa 

 Stat det flade forland ved fjeldenes fod („strandfladen" Reusch 2 ),. 

 der er saa paatagelig paa øerne i j^tre Søndmøre til ytre Søndfjord. 



I almindelige aar modnes kornet over hele Stat, saavel 

 inde i Mørkedalen som i vikerne paa øst- og vestsiden. Saa- 

 ledes kan der ogsaa ved den hoiest beliggende gaard i Mørke- 

 dalen Bilden (ca. 100 m. o. h.) avles saavel moden havre som 

 b} T g. Ved Sletteberg, den høiest beliggende gaard paa hele 



1 I geologisk henseende bestaar størstedelen af gneis, et parti mel- 

 lem Eltevik — Honningvaag og Mørkedalen at gneisgranit. (Se 

 Reusehs geolog, kart i Chra. vidsk.-selsk. forhdl. 1877 nr. 11). 



- Norges geol. Undersøg. Aarbog for 1892-93. 



