10 ED V. ELLINGSEN. [No. 4. 



Meget karakteristiske og lette at gjenkjende er Bihangene til 

 andet Benpars Hofter: lange perpendikulært nedhængende og 

 i den nederste Del skeformig udvidede, kongruent med Latzels 

 Fig. 131. Syvende Ring med tydelig fremragende Kanter og 

 Spidsen af Copulationsfødderne synlig. Disse fuldstændig 

 overensstemmende med Latzel Fig. 132 — 133. 



Ny for den skandinaviske Halvø. Tidligere kun fanden 

 paa de danske Øer og i den vestlige Del af Østerrige-Ungam. 

 Den er først beskrevet af Meinert 1. c. under Navn af Julus 

 terrestris, idet han ansaa den for at tilhøre Linnes oprindelige 

 J. terrestris. Imidlertid var Linnes terrestris-Navn blevet 

 saa misbrugt og anvendt paa næsten alle sorte Julusf ormer 

 med Haleskjoldets Udvæxt tilspidset. at Dr. Latzel i sit be- 

 kj endte, ovenciterede Værk besluttede sig til at sløife Linnes 

 Navn og beskrev denne Art paany som Julus scandinavius, 

 idet han ogsaa feilagtig gik ud fra, at det var den almindelige 

 nordeuropæiske, specielt skandinaviske Art, han havde for sig. 

 Endelig udklarede Dr. von Porat i 1889 (1. c.) Sagen og kom 

 til det Resultat, at Julus scandinavius Latzel slet ikke er 

 Julus terrestris Linné, men deri mod Meinerts af samme Navn, 

 og at J. scandinavius endnu ikke var funden paa den skandi- 

 naviske Halvø og derfor ogsaa kom til at bære sit Navn med 

 urette. Saa meget interessantere var det da ogsaa, at der i 

 Sommeren 1895 af Lærer Ruud ved Svelvik i det sydøstlige 

 Norge blev tåget to Hanner, der viser sig at være fuldstændig 

 identiske med den Art, hvoraf Latzel har leveret Beskrivelse 

 og Afbildniuger ; især stemmer de mest karakteristiske Dele, 

 nemlig andet Benpars Bihang og Copulationsføddernes Form 

 med næsten fotografisk Nøiagtighed med de af Latzel givne 

 Afbildniuger. Ogsaa en Hun og tre yngre Individer, tagne 

 sammesteds, har jeg henført til denne Art. Dyret kan saa- 

 ledes nu alligevel med nogen Berettigelse bære sit Navn. 



