54 AXEL BLYTT. [No. 6. 



ganske lig den første og kan neppe henføres til den i Plow- 

 right Brit. Ured. and Ust. beskrevne P. Senecionis. 



P. Dovrensis n. sp. Erigeron alpinus: Kongsvold på 

 Dovre (1887, N. C. Kindberg) ! Sårene temmelig store, rund- 

 agtige, ofte sammenflydende, på begge bladsider, sortbrune. 

 Kun vintersporer fandtes. Disse er ganske kort stilkede, 

 38 — 46 /li lange, 16 — 19 (.i brede, ovale-aflange, i begge ender 

 afrundede, eller sjelden lidt afsmalnende mod granden, på 

 midten noget indsnørede, væggen ru, i toppen noget fortykket 

 med en 5 — 6 f.i høi vorte, stilken 5 — 6 f.i lang. Afviger fra 

 P. Asteris derved, at sporerne er langt svagere fortykkede i 

 toppen og mere afrundede, mindre afsmalnende mod granden; 

 fra P. Tanaceti er den aldeles forskjellig, bl. a. ved den korte 

 stilk. 



P. Pedicularis Thuem. Pedicularis Oederi: Dovre: Knutshø 

 1884 (J.), Jerkin (!), Dalen i Foldalen (C. Boeck) ! Beskrivelsen 

 passer ikke ganske. An P. Oederi n. sp.? Sårene hos vor 

 plante uden nek, på begge bladflader, især ovenpå, temmelig 

 store, rundagtige, sortbrune; vintersporerne, den eneste slags 

 sporer, som fandtes, 20 — 25 \i lange, 10 f.i brede (mindre end 

 hos P. Pedicularis), ovale — elliptisk ovale, med en kort, nedad 

 ofte kegleformig tilspidset stilk, i begge ender afrundede eller 

 ved granden lidt afsmalnende, på midten svagt indsnørede, 

 væggen ikke fortykket i toppen eller hos enkelte noget papille- 

 formig fort3 T kket, ved stærk forstørrelse ru. 



P. Ægopodii (Schum.) Link. Ægopodium Podagraria: 

 Molen i Hurum (1879), G-uttu i Skouger, Stilleholmen i Lier, 

 Christiania (!), Hamar (0.). 



P. Saxifragæ Schlecht. Saxifraga stellaris: Ovenfor 

 Krokan i Tin (1879), Vinje (!), Røsheim (J.), Jægervand ved 

 L T lfsfjorden (if. Lgh.), Kvalø ved Hammerfest (if. Sr.); S. cer- 

 ium: nordre Såttelberget i Foldalsfjeldene (!); S. granulata t 

 Ås (Wr.). 



