1896.] BLIK TID I PHILOSOPHIENS FREMTID. 9 



egen dybeste Grand, ja tilsidst mod sig, Agnosticismen, selv. 

 Det viser sig ved en folgerigtig Betragtning, at hiin Viden- 

 skab ikke blot, som den jo vil være, er en Yidenskab om 

 Phænoniener, altsaa ikke om det i dybere Forstand Virkelige 

 og Sande, men selv — tilligemed Agnosticismen — Jam et 

 Phænomen af nygtig og midlertidig Beskaffenhed, kim en 

 Bolge paa Tidens Flod, bestemt til at henskylles og forsvinde. 

 Saaledes vil denne fremstormende Evolutionisme, denne i dob- 

 belt Forstand phænomenale Viden, kave naaet sin yderste Spids, 

 men derved ogsaa gjennemboret og tåget Livet af sig selv, 

 idet den tvungen af sin egen Conseqvents har maattet ned- 

 sætte sig til et blot Phænomen, et forbigaaencle Moment i en 

 fortløbende Bevægelse. 



Og her vil da Menneskeaandens allerede berørte horror 

 vacui med Føie gjøre sig gjældende. Der vil komme et Øie- 

 blik — og det er tildeels allerede kommet — da man, naar 

 enhver anden Udsigt til det Sande er spærret, vil krampagtigt 

 klamre sig til Phænomenet og i dette uvilkaarligt og ubevidst 

 — trods kritiske Philosophers Protest — see Mere end et 

 Phænomen, i det Momentane see Mere end noget Momentant. 

 Og Mange ville kanskee ikke naae længere frem. Men for en 

 noget dybere Bevidsthed vil dog Phænomenet vise udover sig 

 selv, og man vil for den endelige, phænomenale Viden fordet- 

 første søge et ydre nødvendigt Supplement i en umiddelbar 

 Tro paa „Ting, der ei kan sees". Og man vil fmde praktiske 

 Grunde til at tilføre den theoretiske Viden Antagelser af noget 

 Oversandseligt, som den selv ikke formaaer at rumme. Det 

 var jo dette, som Phænomenalismen allerede fra Begynclelsen 

 var inde paa, men som den senere en Tidlang synes at have glemt. 

 Men dette Standpunkt var dog og maatte snart vise sig util- 

 fredsstillende. Ikke som et ydre — jeg havde nær sagt: til- 

 tryglet eller tilsneget Supplement til Phænomenet og den 

 phænomenale Viden, men som Phænomenernes indre, væsent- 

 lige Grund maa den sande Virkelighed opfattes af den til sig 

 selv kommende Tanke, som først derved bliver til en virkelig 

 Sandhedserkjendelse. 



