10 M. J. MONRAD. [No. 7. 



Og tænker man Udviklingens Tanke tilbunds og fatter dens 

 egentlige Begreb, saa vil man indsee, at ligesaavelsom Phæno- 

 menet som saadant forudsætter en til Grund liggende Virke- 

 lighed, ligesom det at synes og vise sig ikke vilde kunne finde 

 Sted, uden der var Noget, som synes, Noget, som viser sig: saa 

 vil en TJdvilding heller ikke kunne tænkes, uden at der er 

 Noget, som udvikler sig, Noget, der er Udviklingens Grund og 

 indeholder dens Lov. Netop en TJdvikling kan man heller ikke 

 tænke sig som en tilfældig, usammenhængende Række af For- 

 andringer, der ikke kommer af Noget og ikke fører til Noget. 

 Der maa være Fornuft, fornuftig Tanke i Udviklingen, naar den 

 overhoved skal være Gjenstand for fornuftig Tanke. Hvor 

 ikke Fornuft kan forudsættes, der er idethele al fornuftig Be- 

 tragtning ude og umulig; og den fornuftige Tanke selv er 

 væsentlig i TJdvikling, har sin Lov i sig selv og vil i al TJd- 

 vikling netop gjenkjende sig sel.v og sin Lov. 



Medens saaledes Forestillingen om al Tilværelses TJdvik- 

 ling overfladisk opfattet synes at føre Tanken ud af sig selv, 

 i det Vide og Brede, i „den slette Uendelighed", saa vil den, 

 naar den naaer sit virkelige Begreb, netop være et afgjørende 

 Skridt til Tankens Tilbagegang i sig selv, til at den kan gjen- 

 finde sig som det Væsentlige i Tilværelsen. 



Naar den sig stedse udviklende menneskelige Tanke igjen- 

 nem sin Selvforglemmelse, i hvilken den har søgt udåd „efter 

 Alt paa Jord. under Himmelens Hvælv", er naaet saa vidt, at 

 den overalt har fundet TJdvikling, saa har den her i sin Gjen- 

 stand igrunden mødt sig selv og kan ikke være langt fra at 

 gribe sig selv (Tanken) i sit Midtpunkt, hvad den da ogsaa 

 endelig maa blive sig selv bevidst og saaledes virkeliggjøre og 

 vise sig som en virkelig og væsentlig Tankeudvikling, hvad der 

 jo er Philosophiens egentlige Opgave og Maal. Denne vil da 

 ogsaa mere og mere indtage sin centrale Stilling i Viden- 

 skabernes hele Kreds, der saaledes, istedetfor, hvad der i lang 

 Tid altfor meget har været Tilfældet, at udgjøre et mechanisk 

 Aggregat, vil danne en levende, heeltigjennem tankebeaandet 

 Organisme. 



