12 M. J. MONRAD. [No. 7. 



ogsaa vil medføre sine Svagheder. Det er ikke Døde, der 

 skulle fremheutes af Gravene — om end af og til ogsaa Gjen- 

 gangere maaskee ville vise sig, især i vore Dage, der ikke ere 

 frie for Spøgelser og Spøgelsefrygt; men det er væsentlig 

 levende Aander, der skulle gjenopstaae i vor Aand og der 

 inderlig tilegnede begynde en ny betydningsfuld Udvikling. 

 Jeg kan ikke negte mig den Fornøielse at anføre, at jeg for 

 en Menneskealder siden (i en Afhandling indført i Fichtes og 

 Ulricis philosophische Zeitschrift 1859) har forudsagt en saadan 

 Gjenopstaaen af Fortidens Systemer, hvad allerede med Kant 

 er gaaet i Opfyldelse. (I den samme Afhandling var der for- 

 resten nogle yderligere Spaadomme, der vare holdte i apoka- 

 lyptisk Billedstil, og som jeg her ei skal gjentage). Og von 

 Hartmann, den berømte Forfatter af „die Philosophie des Un- 

 bewussten", siger etsteds, om jeg ikke mindes feil, om sig 

 selv, at han er „en Hegelianer af 1880" — en Hegelianisme, 

 som dog ved den stærke Tilsætning af schopenhauersk Nihil- 

 isme og Pessimisme har noget Sygeligt og Uhyggeligt og 

 maaskee ikke upassende kunde kaldes et hegelsk Spøgelse. 



I England er den stærkt fremtrædende Empirisme og 

 Naturalisme, der kavde sin fornemste Repræsentant i John 

 Stuart Mill (hvis Standpunkt betegner den største Idee- og 

 Fornuft-Fjernhed, idet han ikke engang vil vide af noget Er- 

 kjendelsens eller Tilværelsens System, som dog er den nød- 

 vendige Forudsætning for enhver fornuftig Betragtning), aaben- 

 bart i Tilbagegang. Stuart Mill selv synes i et af sine sidste 

 Skrivter at gjore en Vending henimod Agnosticismen, idet han 

 siger, at hverken Atheisme eller Theisme kan bevises, men den 

 sidste kan dog antages som en mulig og for Livet fordeel- 

 agtig Hypothese, naar man blot opgiver Overtroen paa en 

 absolut, almægtig Gud; man kan vel tillægge ham et vist 

 Overops3'n over den nærværende Tilværelse og en god Vilje, 

 som han dog mangler Magt og Viisdom til at gjennemføre (!). 

 Men disse sidste Tanker synes ikke at vinde nogen almindelig 

 Svmpathie. Selv Herbert Sjyencer med sin Evolutionisme og 

 Agnosticisme er vel endnu i stor Anseelse, men synes dog 



