1S97.J DE VISUELLE EELATIONER MELLEM VORE ØINE. 11 



Hvad angaar sammensmeltning af lys- og farveindtryk, da 

 er dette endnu et nok saa lidet studeret capitel. Da lyssans er 

 den fundamentale betingelse for alle visuelle indtryk, siger det 

 sig selv, at den ulige fordeling af lys og skygge mægtig maa 

 bidrage til objekternes legemligseen. Her som ved formsans 

 bliver selvfølgelig det indtryk vi faar fra hvert eie forskjellige 

 da lysfordelingen aldrig bliver den samme, naar gjenstanden ses 

 fra forskjellige punkter, der have forskjellig sideafstand. Derhos 

 vender vi ofte et oie mod lyssiden og forskjellen maa da blive 

 endnu sterre. Ved binoculært syn bliver selvfølgelig disse ulige 

 indtryk combinerede. 



Man har, saavidt jeg ved, til datum kun bestemt, hvor store 

 lysdifferentser, vi er istand til at sammensmelte, naar det ene 

 øies S-felt i sin helhed dækkes af et lysabsorberende medium, 

 medens det andet øie lades frit. Man faar da det samme indtryk, 

 som om lysmængden paa begge sider skulde være bleven nedsat. 

 Dette vedvarer, indtil den mængde af lys, som man berøver det 

 ene øie, har naaet et vist punkt, hvilket indtræder, naar den 

 mængde lys, der slipper igjennem, beløber sig til ca. 60. Udover 

 dette indtræder pludselig opklarning; det funktionelle baand 

 bliver da paa en maade sprængt; retinalbilledet af det øie, der 

 dækkes af det mørke glas, kommer da slet ikke til vor bevidsthed 

 trods at vi, naar vi lukker det frie øie med det andet kan læse 

 den fineste stil igjennem glasset. Fechner har benævnt dette 

 forsøg paradoxt, thi det kan synes paafaldende, at S-feltet opklares, 

 naar der faktisk kommer mindre lys ind i vor hjerne. Betragter 

 man imidlertid indtrykket af mørkt som et positivt indtryk 

 ligesaavel som indtrykket af hvidt, paa samme tid som man har 

 in mente, at hvad vi opfatter, ikke er indtrykket fra hver retina 

 for sig, men fællesindtrykket af begge, kan man jo paa forhaand 

 vide, at saa maatte blive tilfælde, naar differentsen mellem ind- 

 trykkene overskred maalet for, hvad vi kunde sammensmelte. 



Vanskeligere forekommer det mig at forklare sig, at for- 

 skjellen paa et givet lysindtryk, naar det faaes igjennem blot 

 det ene, og naar det faaes igjennem begge, ikke er mer end 

 Vis til Vis. 



