16 0. B. BtJLL. [No. 1. 



svagt farvede glas, sat for det ene oie, NB. (saaledes at hele 

 dettes synsfelt dækkes deraf) giver oftest ikke nogen fornem- 

 melse af farve, hvis vi ikke se paa stærkt oplyste gjenstande, 

 saa at contrasten virker til at fremkalde complementær farven. 

 Saa er ialfald tilfælde med mig og flere andre, som jeg har 

 undersøgt. 



I det daglige liv faar vi heller ikke en saa stor øvelse i at 

 fusionere forskjelligt farvede objecter. Kun under visse omstæn- 

 digheder kan der opstaa temmelig betydelige differentser. Saa- 

 ledes naar det ene øie bliver belyst fra siden af, idet lyset 

 trænger ind igjennem sclera; herved bliver temmeligt stærkt 

 rødt lys diffunderet i det ene øie. Frembydes der nu et lyst 

 parti paa mørk bund, maa det saaledes belyste øie se dette 

 parti som grønligt, medens det andet øie, der er bleven be- 

 skyttet for lyset ved ansigtsformationen, vil se det i sin natur- 

 lige farve. 



Optræden af glans, som nogle forfattere tror at have set 

 ved fusionering af forskjellige farveindtryk, har jeg aldrig be- 

 mærket. Kommer dette, har det sandsynligvis sin aarsag i, at 

 vedkommende har tåget 2 objecter, hvis lyshed har været meget 

 forskjellig. Dette mener ogsaa Aubert. 



Af det foregaaende fremgaar, at betydelige differentser baade 

 af form, lys og farve ved binoculært syn kan blive sammen- 

 smeltede i et fællesbillede, der af skikkelse, lyshed og farve 

 derved bliver en mellemting af de 2 retinalbilleder. 



Det er dog ikke alene den elasticitet, hvormed vort syns- 

 organ er udstyret, som her gjør sig gjældende; psychiske pro- 

 cesser spiller tillige kraftigt ind, idet suppleringer, abstractioner 

 og syntheser bidrage til at virke mod de forstyrrende momenter, 

 der ellers vilde gjøre sig gjældende; thi dobbeltøiet er nemlig 

 langtfra at være et fuldkomment apparat, set fra et fysisk 

 standpunkt. Af denne grund se vi, f. ex. om vi fixere 1 af 2 

 stave, der i dybdimensionen staar i en vis afstand fra hinanden, 



