1897.] DE VISUELLE KELATIONER MELLEM VORE ØINE. 17 



aldrig 3, men altid kun 2, hvis vi ikke tvinge os til at se 3, 

 ved at fæste vor opmærksomhed derpaa. 



Af mægtig indflydelse er den fine formsans og farvesans, 

 hvormed vor nethindes centrum er udrustet. Naar vi ville under- 

 søge de gjenstande, der falde indenfor vort synsfelt, sondere vi 

 det med retinalcentret, idet vi concentrere vor opmærksomhed 

 paa, hvad der her afbilder sig. 



For bevægelsesindtryk er derimod retinalperipherien udstyret 

 med en finere opfattelse end centrum, ligesom ogsaa lyssansen 

 er fuldt saa fin i peripherien i mørkt rum og selv ved dagslys 

 staar den kun lidet tilbage for centrum. At alt dette virker 

 til at forhøie og ikke til at formindske vor opfatning af det 

 seede, ligesom det ogsaa bliver i vor sikkerheds interesse, er let 

 forstaaeligt. Skulde alt fremtræde lige tydeligt, vilde vi have 

 desto større vanskelighed ved at fæste vor opmærksomhed ved 

 noget enkelt. Men selv saaledes som vort synsorgan er, maa 

 vi lære os op til at abstrahere fra meget, der ikke lader sig 

 fusionere. Hvad der gjør os dette lettere, er den omstændighed, 

 at retinalperipherien udtrættes langt hurtigere end peripherien. 



Forøvrigt naar mange visuelle indtryk ikke frem til vor 

 bevidsthed. Som et exempel herpaa kan nævnes Fechners para- 

 doxe forsøg, hvor indtrykket fra det ene øie ved en vis fordunkling 

 forbliver ubemærket. Dog viser forholdet med pupillerne, at det 

 ikke bliver uden virkning. Overskygger vi nemlig det øie, der be- 

 finder sig under det mørke glas, udvider pupillen sig paa det andet 

 eie, skjønt vi som nævnt ikke mærker nogen aftagen af belys- 

 ningen; tager vi atter dækket væk, contraherer den sig uden 

 at vi mærker, at belysningen tiltager. I andre tilfælder, hvor 

 vi ikke ere os forskjelligheder i begge retinalbilleder bevidst, 

 kan disse dog senere udløses ved efterbil leder, der viser, at 

 virkningen deraf kan vedvare, selv naar incitamentet har op- 

 hørt at virke. 



Trykt den Ute Febr. 1898. 



