1899.] UNDERSØKELSER OVER NORSK TJÆRE. 9 



almindelige; de af disse syrer fremstillede guanaminer ligner 

 nemlig ikke de for isovaleriansyre, normal kapronsyre og nor- 

 mal oenanthsyre karakteristiske forbindelser. Ligeledes har de 

 paavist og undersøgt den optisk inaktive pimarsyre i tjæren. 



Et af de tidligste arbejder over de ved tør destillation af 

 træ erholdte produkter var det af Volckel 1 offentliggjorte. De 

 sure dele af destillatet, der væsentlig bestod af myresyre og 

 edikesyre, neutraliserede han med kalk; det saaledes erholdte 

 brune kalksalt „rostede" han og gjorde den erfaring, at det ikke 

 var acetatet men fortrinsvis de andre syrers salte, som de- 

 komponeredes ved ophedning. Den rostede masse ophedede han 

 med saltsyre og erholdt da en meget ren edikesyre. 



Anderson 2 paaviste i raa træedike tilstedeværelsen af pro- 

 pionsyre og smørsyre. 



Forøvrigt findes i literaturen kun sparsomme meddelelser over 

 syrer i trætjæren. 



Derimod har flere forskere undersøgt syrerne i „harzessenz" 

 og nlfiarzol". Disse to produkter erholdes som bekjendt ved tør 

 destillation af kolofonium og af beg. 



Det ved lavest temperatur destillerede kaldes „harz- 

 essenz", over 300° kaldes det „harzol". Saavel! kolo- 

 fonium som beg staar tjæren nær; det sidsteerjo residuet efter 

 den mere eller mindre stærkt destillerede tjære, der er befriet 

 for de lavere kogende legemer. Derfor er ogsaa de legemer, 

 der indeholdes i „harzessenz" og „harzol", omtrent de samme 

 som de, der erholdes i de højere kogende dele af destillatet 

 af tjæren. 



Saaledes fandt Kelbe 3 ) i „harzessenz" isosmørsyre og en 

 kapronsyre, der ved senere undersøgelser af KeTbe og Warth 

 viste sig at være methylpropyledikesyre 4 . 



Kelbe antager ogsaa, at valeriansyre, oenanthsyre og homo- 



1 A. 86, 66—113. 



2 Eef. J. 1866, 480. 



3 B. 13. 1157. 



4 B. 15, 308. 



