4 OLE B. BULL. [No. 3. 



meie med at lede efter slige, som jeg kunde bruge. Jeg kavde 

 dengang til hensigt at studere hvorledes lyssans, farvesans og 

 formsans forandredes eftersom man anvendte redt, gult, grønt og 

 blaat lys af samme tone som de 4 physiologiske hovedfarver, 

 det vil sige farver, der overalt paa vor nethinde enten viser sig 

 i sin rette tone eller som farvelese. Det var mig imidlertid ikke 

 muligt at finde noget glas, der havde den samme tone som det 

 physiologisk rene røde, ialfald intet af saadan form, at det lod 

 sig anvende til disse undersøgelser. Jeg begyndte da at anstille 

 forsøg med farvede vædsker, der har den fordel, at de lader sig 

 fremstille af samme farvestyrke og af lige lyshed, ligesom de 

 ogsaa kan gjøres complementære. Efter at have gjort en del 

 prover med opløsninger af metalsalte, gik jeg over til anilin- 

 farver, der bedre lod sig opbevare i de kar, der passede til de 

 i vindueslemmerne for mørkeværelset gjorte aabninger, bestemte 

 til at slippe lys i maalbar mængde ind i dette. Karrene bestod 

 af kvadratiske glasplader indkittede i metalrammer, der let 

 angrebes af metalsaltene. 



Vædskernes lysabsorbtion blev bestemt ved skyggeforsøg ved 

 hjælp af slør, røgglas og episcotister. Deres farvetone ved hjælp 

 af et speil, bevægeligt om to lodret paa hinanden staaende 

 akser, saaat billedet af lysaabningen, hvori de forskjelligt farvede 

 vædsker blive indsatte, kunde kastes ind overalt i observators 

 synsfelt. Herved kunde man da prøve om farvetonerne var 

 physiologisk rene. Farvestyrken af hvert led inden de to com- 

 plementære farvepar blev bestemt ved rotationsskiven, idet væd- 

 sken blev fyldt i 4 smaa cylindere. Herved kan man prøve 

 saavei om complementærfarverne giver et neutralt graat som om 

 de er af lige styrke. Om det røde var lige saa stærkt som det 

 blaa og det gule som det grønne blev ikke prøvet, da cylinderne 

 var for tunge til, at jeg med det apparat jeg havde, kunde 

 gjøre enkelte bestemmelser, der kræver et stort antal observa- 

 tioner. Jeg tror imidlertid at forskjellen ikke var større end, 

 at de resultater, jeg har erholdt ved disse vædsker er af blivende 

 værdi saavei med hensyn til synsfeltets udstrækning som ogsaa 

 hvad angaar det gjensidige forhold mellem lyssans, farvesans og 



