1899]. FARVEDE GLASSES ABSORBTION OG FARVESTYRKE. 17 



hold nærmere, om vi tåge hensyn til de oven omtalte forhold 

 med pigmenter. Gjøres dette bliver rækkefelgen som neden- 

 anfert. Til sammenligning er derhos opført de tal, der er anført 

 p. 8, og som angiver de resultater, vi have fundet ved at slippe 

 lys i stigende mængde igjennem de farvede glas, indtil farven 

 sees paa den hvide skive. 



høirødt blaagrønt græsgrønt blaat gult rosa 



1 (4,8) 1 (6,2) 2 (5,0) 3 (7,0) 4 (9,1) 5 (9,5) 



høirødt blaat græsgrønt blaagrønt gult rosa 



140 150 210 320 360 3 700 



Som man kunde vente, giver de sidste tal et temmelig for- 

 skjelligt resultat fra det rotationsskiven giver. Dette beror der- 

 paa, at rødt og blaat er de farver, der sees først ved svag 

 belysning. For rosa faaes i mørkeværelset en forholdsvis meget 

 lav vær di, der antagelsesvis ligger under den virkelige. 



Med rotationsskiven har vi utvivlsomt for denne farve er- 

 holdt et urigtigt resultat. Da det hyppigst først viser sig som 

 gult, har vi rimeligvis gjættet farvetonen, før vi virkelig har 

 set den. 



Spectroscopisk er det græsgrønne et temmelig rent grønt. 

 Mod sneen set, absorberes alt farvet uden det grønne. Ind- 

 stilles D paa 45 i scalaen faaes kun en stribe, den strækker sig 

 fra 50 — 70. Ved reflecteret sollys sees spectret, naar 2 grønne 

 glas lægges paa hinanden, fra 46 — 80. Det høirøde og gule er 

 ogsaa nok saa rene farver, medens det blaagrønne, blaa og 

 violette er temmelig urene. Tåges 2 blaagrønne glas ser jeg 

 spectret mod sollys fra 45 — 130. Hr. docent H. Tornøe, der 

 har været saa velvillig at hjælpe mig, ser det op mod 160. 

 Blaat giver en rød stribe, 5 streger bred, omkring 20, ligesaa 

 en grøn, 5 streger bred, omkring 55, hvorhos spectret sees fra 

 70 til 130 for mit vedkommende og for hr. Tornøes vedkom- 

 mende endnu længere. Igjennem 2 violette glas sees hele spectret,, 

 dog synes det mørkest mellem 80—90 i blaagrønt. 



