1901.] OM SKELETLEVNINGERNE AF EN KVINDE FRA VIKINGETIDEN. 7 



Afstanden i ret linie langs alveolarprocessens øverste 

 rand fra bagerste rand af ra mus til midt imellem roden af 

 begge dentes incisivi = 81 mm. 



Afstanden fra bagerste rand af 3die molartand til 

 øverste alveolarrand mellem begge fortænder =56mm. 

 Den tilsvarende paa overkjæven var noget mindre, nemlig 52 mm. 



Alle tæ nder er vel udviklede, og paa molarerne ser man 

 tydelig slid paa tyggefladerne. Denne tyggefladernes afslidning 

 er mest udpræget paa Iste molar (6-aarsmolaren) og paa præ- 

 molarerne; de viser saameget afslidning, at man ser dentinmas- 

 sen lidt udhulet mellem emaljen. Derimod er 2den molar min- 

 dre slidt, og 3die molar eller visdomstanden viser kun ubetydelige 

 afslidningsmærker. Denne sidste er som hos nutidens befolk- 

 ning mindre end Iste og 2den molar, men er forøvrigt meget 

 vel udviklet, staar i samme høide som de øvrige og har saavel 

 2 — to — lingvale som labiale knuder vel udviklede. 



Eiter tændernes fuldstændige morfologiske ud vikling og af- 

 slidning at dømme har dette individ været fuldvoxet, ialfald 

 over 20 aar, men har visselig været adskillig under de firti, 

 for hvilket de bagerste molartænders forholdsvis ringe afslidning 

 og skallesuturernes tydelighed maa tjene som bevis. 



Af de bevarede ti hvirvler var de 4 halshvirvler, nemlig 

 atlas, epistrophæus, 3die og 6te halshvirvel; de øvrige 6 var 

 brysthvirvler. Kun fire var komplette, nemlig Iste, 2den og 3die 

 halshvirvel samt Iste brysthvirvel; de øvrige viste sig mere og 

 mindre defekte. De samme smaa dimensjoner og den noget 

 spinkle bygning finder man ogsaa hos disse hvirvler og hvirvel- 

 stykker. De viser sig imidlertid fuldt udviklede, har ingen epiphy- 

 ser, saaat dette forhold ogsaa angiver, at individets alder maa 

 have været over tyve aar. 



Overlemmernes knokler. 



Høire clavicula var vel bevaret, men manglede sin sternale 

 ledende. Dens længde kan anslaaes til mellem 13 og 14 ctm. 

 At den sternale ledende mangler, kan muligens hidhøre fra, at 

 sammensmeltningen med den her meget sent optrædende epiphy- 



