ny Type optræder. Heri kan jeg ikke være ganske enig, i 

 No. 52 (maaske ogsaa 54) forekommer det mig, at vi har, hvad 

 Ecker beskriver som Breisgauerschådel og Fransk- 

 mændene som type celtique. 



Af Stenalderstypen No. 33 — den finsk-tavastlånske 

 — skal efter R. intet være repræsenteret. 



Derimod finder han den lappiske eller hyperboræiske 

 Type repræsenteret i No 56. 



I Danmark rinder Søren Hansen, at det brachy cephale 

 Element fra Stenalderen ikke er repræsenteret, men vel 

 det langskallede (Cro-Magnon-Typen), ligesom han tror at 

 finde Indblanding af frisisk og keltisk-liguriske Elementer, der 

 minder meget om de sydtyske Brachycephaler. 



I Norge har vi fra Broncealderen kun to Calotter fra Nor- 

 dre Throndhjems Amt i Throndhjems Videnskabernes Selskabs 

 Musæums Samling (Todnæs) — den ene af disse har den bekjendte 

 lappoide Tyj)e, den anden minder mere om Granierne fra de 

 schweiziske Pælebygninger og No. 52 og 54 af de svenske 

 Broncealderscranier. 



I Broncealderens Gran. forekommer det ialfald mig, at man 

 ørner en ny Cranietype i No. 52 og 54, samtidig som det 

 er noksaa mærkeligt, at man hverken i Sverige eller 

 Danmarks Broncealdersgrave synes at gjenfinde det 

 finnoiide Cranium. 



Er der allerede da indtraadt en social Sondring, som maa 

 sættes i Forbindelse med Tilstedeværelsen af forskjellige Race- 

 elementer i Befolkningen? 



De fine, elegante, knnstfærdig udforte og kostbare Sværd 

 og Dolke med de mærkværdig smaa Sværdfæster passede 

 øiensynlig for finere Hænder, end man kan tænke sig hos Sten- 

 alderfolkene med de næsten australoide Skaller og sandsynligvis 

 grove og plumpe Næver. 



Det er næsten lignende smaa Sværdfæster, som man ogsaa 

 finder fra Vikingefolkets Sværd, og hvor ogsaa Sporer og Stig- 

 boiler passer til Folk med fine Fodder og Hænder, der ikke var 

 blevne grove og tykke ved tungt Arbeide. Englænderne sige 



