M 



Vi raaa regne saavel med de forskjellige archæologiske 

 Perioders Typer eller Racer som med senere Tiders Indvandrere 

 — det er en simpel Følge af Atavismens Lov, der jo maa 

 betragtes som en Naturlov. 



Prof. Montelius, som vel største Delen af mine Herrer hørte, 

 afviste imidlertid med Myndighed, da han ogsaa kom ind paa 

 dette Spørgsmaal. al Tanke om • ny Indvandring i Norden og 

 betragtede de brachycephale Skaller, som fandtes i Gra- 

 vene, som kun tilhørende Trælle, der havde maattet 

 følge sin Herre i Døden. Da han kom ind paa Grav- 

 skikken, specielt den eiendommelige Gravskik, som man fandt 

 paa Vestkysten af Sverige (Gotheborgslån), med den runde 

 Aabning i Dørhellen eller Stængselshellen for en Del af Sten- 

 alderens Grave, antog han imidlertid, at dette maatte skyldes 

 fremmed Paavirkning sandsynligvis fra de britiske Øer. 



Jeg skulde da havt Lyst til at spørge den lærde Professor, 

 hvordan han havde tænkt sig denne fremmede Paavirk- 

 ning ved Gravskikken var foregaaet. Antog han, at Sten- 

 aldersfolk i sine Ekstokke havde været ovre i England og der 

 blevet saa indtaget i denne fornemme Gravskik, at de ved sin 

 Tilbagekomst til Sverige gik igang med at indføre den, lige- 

 som man indfører en ny Mode fra Paris nutildags, eller troede 

 han, det skede ved Missionærer fra de britiske Øer, der ind- 

 førte en ny Kultus. 



Kan man i hine fjerne Tider i det hele tåget 

 tænke sig anden Indflydelse end igjennem Indvan- 

 dring af — lad os sætte kun en liden Stamme — som førte 

 denne Gravskik med sig? 



I det hele tåget kunne ikke Archæologerne skildre 

 Begivenheder, men kun Tilstande. 



Betragte vi Forholdene i Norge, kunne vi heller ikke saa 

 let komme fra dette, at det kun skulde været nogle en- 

 kelte Trælle af brachycephal Stamme, hvis Cranier 

 vare fundne i Gravene, og hvis Eiermænd i sin Tid vare bragte 

 sandsynligvis som Offer til den Afdøde. 



