2 G. FASTING. OM KANTS „K.RITIK HER PRAKTTSCHEN VERNUNFT . 



mat, saa føler man, at alt er anlagt paa dyb og fuld tilfredsstil- 

 lelse. Momenternes særegne klarhed og renhed og den deraf føl- 

 gende stærke spænding mellem dem synes at rnaatte betinge en 

 særegen frugtbarhed. Her synes mindre end i nogen anden 

 filosofi at være grund til at frygte for mystifikationer, og det feil- 

 agtige synes mere end i nogen anden filosofi at være inkonse- 

 kventser, mod hvilke der er korrektiver i systemet selv. 



II. 



Det første, man, naar man arbeider hen til en opfatning af 

 selvet som enhed og som det i alle sine ytringer lige frie og lige 

 afhængige, vil gjøre gjældende mod „Krit. d. p. v.", er, at selv- 

 bevidstheden ikke realiseres, idet tænkningen søges holdt uden- 

 for den praktiske fornuft. 



Uholdbarheden heraf synes ret iøinefaldende. 



Vi kan gjerne se bort fra — eller for den sags skyld gjerne 

 ogsaa indrømme — , at den gode villies bestemmelsesgrund ikke 

 er handlingens „materie", fremdeles, at naar den praktiske for- 

 nuft træder i forhold til den spekulative fornuft, saa sker der ikke 

 en forøgelse af den spekulative fornufts indsigter, men en forø- 

 gelse af dens brug i praktisk hensigt. 1 Men vi vil simpelt hen 

 holde os til det, at den handling, som den moralske lov med 

 absolut myndighed hyder, nødvendigvis maa være tænkt. Det 

 kan være det samme, om dette tankearbeide er vidtløftigt eller ei; 

 det kan ogsaa her være det samme, om det som tankearbeide 

 kan adskilles fra andet tankearbeide eller ei, om det er muligt i 

 denne „den rene praktiske dømmekrafts typik" 2 at holde hensynet 

 til handlingens „ materie'', til dens fornuftighed i sig selv, ude 

 o. s. v.; det er nok, at handlingen maa tænkes. For saa vidt 

 kan altsaa handlingens „fonn u og „materie" umulig adskilles; jeg 

 maa — selv under den blindeste underkastelse under den moral- 

 ske lov — have et begreb af handlingen, naar jeg skal handle 



1 Crit. d. p. v. 218. 



2 Crit d. p. v. 11!» — 126. 



