CHRISTIANIA VIDKNSK.-SELSK. FORHANDL. 188 0. No. 12. 5 



allerforreste Del af Kroppen eller Kjævepartiet, men er her sær- 

 deles skarpt markeret og iøinefaldende, navnlig paa friske Exem- 

 plarer. Paa venstre Side (se Pl. 1, Fig. 1) er hele Overkjæven og 

 den øvre Del af Underkjæven tilligemed Underlæben af Ryggens 

 mørke Farve. Paa høire Side derimod (se Fig. 2) er det yderste 

 Parti af Overkjæven og hele Underkjæven, naar alene undtages 

 det allerbageste ved Mundvinkelen beliggende Parti, af Bugens 

 hvide Farve. Ved Spidsen af Underkjæven afgrændser begge Farver 

 sig meget skarpt fra hinanden saaledes, at den mørke strækker 

 sig noget ud over Midtlinien; paa Overkjæven er derimod Begrænds- 

 ningen utydeligere og den hvide Farve heller ikke saa ren (se 

 ogsaa Fig. 3). Den omtalte Farveassymetri strækker sig ogsaa, 

 saaledes som det er anført ved min Beskrivelse af Lofothvalen, 

 delvis til Barderne, og det paa en fuldkommen lignende Maade 

 hos alle Individer. Paa venstre Side er de allesammen ensfarvede, 

 mørkt blygraa. Paa høire Side (se Fig. 2) afgrændser derimod de 

 i den forreste Del af Kjæven siddende Barder sig skarpt ved sin 

 lyse, gulhvide Farve. De ligne derfor her paafaldende samme 

 hos Vaagehvalen, Balænoptera rostrata. Noget længere bagtil viser 

 de et eiendommeligt blandet Udseende, idet hver enkelt Barde 

 her er forsynet med afvexlende lyse og mørke lineære Felter 

 efter Længden. Hos de nærmest paa de ensfarvede hvide Barder 

 følgende er det hvide prædominerende, saa at det mørke kun 

 danner ganske smale Striber; længere bagtil bliver derimod lidt 

 efter lidt den mørke Farve mere fremtrædende og de lyse Felter 

 smalere og smalere, indtil fra Midten af alle de følgende Barder 

 viser den samme ensformige blygraa Farve som paa venstre Side. 

 Ved Undersøgelsen af et Par Sæt fuldstændige Barder af denne 

 Art, opbevarede paa vort Museum siden gammel Tid, tinder jeg 

 Forholdet fuldkommen ligedant. Fig. 4 fremstiller en af disse, 

 tåget fra omtrent Enden af den Iste Trediedel af den høire 

 Rækkes Længde. 



Man kunde spørge, hvad Grunden kan være til den ovenom- 

 talte mærkelige Assymetri, hvortil man saavidt mig bekjendt ikke 

 har noget fuldkomment analogt hos andre Dyr. Jeg formaar des- 



