CHRISTIANIA VIDKNSK.-SELSK. FORHANDL. 18 80. No. 12. 11 



der tilsammen danner Struben, er som hos andre Bardehvaler sæk- 

 iormigt udviilet og gaar i Flugt med Bryst- og Bugregionen, uden 

 at udvendigt nogen Indbugtning eller anden Begrændsning adskiller 

 samme. Hele dette Parti, fra Hagen og til Navlen og opad Si- 

 derne til Brystfinnernes Fæste, er forsynet med lignende langs- 

 gaaende dybe Furer eller Rifler, som hos den egentlige Slægt 

 Balænoptera; men disse Furers Tal er dog her langt mindre end 

 hos hin Slægt, idet der kun tælles idethele 20 — 30 saadanne, hvor- 

 for ogsaa Mellemrummene mellem dem bliver saameget bredere. 

 To saadanne Furer bemærkes lige over Brystfinroden, hvoraf den 

 øverste fortil fortsætter sig til Mundvinkelen; fra denne sidste 

 løber en anden bagtil mod Axillen. Tre korte Furer strækker sig 

 bagfia et Stykke ud over Underlæbens Sider. De øvrige Furer 

 begynder nedenunder selve Underkjævegrenene og strække sig mere 

 eller mindre fuldstændige bagover Bugcaviteten, idet de hist og 

 her er afbrudte eller viser andre Uregelmæssigheder. De nederste 

 og længste Furer ender bagtil til hver Side af Navlen eller ved 

 Begyndelseu af den bagre Trediedel af Totallængden. 



Bar der ne er fuldkommen af samme Bygning og Udseende 

 som hos Sl. Balænoptera og alle, saavel paa høiere som venstre 

 Side af ensformig graasort Farve med noget lysere Trevler. 



Næseb orene eller Blæsehullerne danner som hos de øvrige 

 Bardehvaler to fortil convergerende Spalter, der er beliggende 

 ovenpaa Hovedet i en Fordybning, lige bag det pukkelformige 

 Fremspring, hvorfra Overkjævens mediane Kjøl tager sin Begyn- 

 delse. 



in ene, der er beliggende lige over Mundvinklerne paa det 

 her til Siderne stærkt fremspringende Parti af Hovedet, er af det 

 sædvanlige Udseende og forsynede med tydelige, skjønt, som det 

 synes, kun lidet bevægelige Øienlaag. Omtrent midt imellem dem 

 og Brystfinroden og noget høiere oppe paa Hovedet bemærkes den 

 særdeles trange, poreformige ydre Øreaabning. 



Brystfinnerne eller Lufferne, hvis enorme Udvikling og eien- 

 dommelige Form danner et af de for nærværende Slægt mest 

 characteristiske Kjendemærker og ogsaa har givet Anledning til 



