4 DB. G. STORM. MAGN-frS ÉRLINGSSØNS LOV OM KONGKVALG ETC. 



de icke suerie som de andre suor, at de legge saadant samraadt 

 om dette maall, som hine wlærde som suore, som Gud giffue 

 dennem sind till, och retteligere att se paa. En om Norrigis 

 konning haffuer ingen sønner, effter sig ectefødt, daa skulle den 

 wære konning som neste arffning er, och de for neffnde mendt 

 kunde om dømme, att hand kunde være der till falden. Om saa 

 icke er, daa skal den være konning. som dennom siunis, som ere 

 neffnde, oe best kunde thiene till at beuare baade Guds rett, och 

 Landsens Laag. Om dennom siunis hannem icke at være till 

 falden, som nest konninges aruinge vaare. End om alle icke 

 bliffuer saradrectige her om, daa skal det maal hollis som største 

 partenn samtyeke. oe med Erckebisperne oe de andre bispe till 

 ens om vorder, oe det samme stadfeste med deris eid. Men Effter 

 kongens fraafald skal alle bisperne. Abbeder oe konningers gaardz 

 regentere. med alle hoffsinderne være siælff bødne och befallede, 

 att søge nord till den hellige S. Oluff konning. till att omraadis 

 med Erckibisperne, och skal huer bisp neffne xij mendt aff de 

 forstandigste mendt med dennom, oe de skulle alle vere paa 

 reysen inden den neste monnitt, effter de fange)' sport konngens 

 fraafald. 



End der som bisperne ere fra faldne, daa skal de lærde 

 mendt sorn stander v hans sted, haffue den samme fuldmagtt och 

 meetighed med kongens mends raad oe samtyeke, oe skal da der 

 nord bliffue offrit den fraafaldne konning kronen for hans siell. 

 oe hengis der Euindelige gudt till loft' oe hellige Oluff konning, 

 eliter som Magnus den første kronnitt konning y Norrige gaff och 

 samtøekte. End oin naagen lader sig till konning tåge wdj naager 

 anden maade, da haffuer hand forgiort gods och fred. oe alle 

 dennem som hannem folge eller hielpe der till, oe være wdj Guds 

 oe alle helgens, paftuens och Erckebispens och alle lydebispernis 

 bandt, oe de mend som fortager denne reyse, som bisperne neffnde 

 till, de ere y forbuudt oe skyldige eller sagidtt xl marck till 

 kongen, och skulle de begraffuis y kirckegaarden wden forfall, 

 som nogen kand komme dennem paa hender. End paa denne Reyse 

 maa huer fare paa sin egen leve kostning, som icke før haffde 



