CHRISTIANIA VIDENSK.-SELSK. FOBHANDL, 18 8 0. No. !4, 9 



Samme sect ligger vidt, om mand icke giffuer Oluffs- 

 messe korn følger ordret de andre Haandskrifter, o. s. v. 



Den nu tabte Cod. Resenianus maa antages at være skrevet 

 efter 1260, da de som Indledniug foran Loven optagne Retter- 

 bøder blev vedtagne paa Rigsmødet, og før 1274, da den nye 

 Landslov blev indført, eller maaske rettere før 1269, thi efterat 

 Lovrevisionen var begyndt, blev vel neppe en saa fuldstændig Af- 

 skrivning af den ældre Lov sat iværk. Men til omtrent den 

 samme Tid tør vel ogsaa Oversættelsens Original henføres. Medens 

 vi nemlig af Sverres Kristenret ser, at den ældre Frostathings- 

 Kristenret havde en Bestemmelse om „Vidreldistiund" ', indfører 

 Cod. Resenianus (og de senere Haandskrifter) den nye Regel, at „/ 

 stad vidrcelldis tiundar pa sholu menn ost gera af miolh peirri allre er 

 værdr friadagen firir ions messo" 2 , hvilket i Oversættelsen gjengives: 

 „y den sted att mand skal giøre thien aff ild, da skal 

 mand giøre ost aff den melck som vorder paa den fre- 

 dag nest for S.Hans dag''. Men Ostetienden var iblandt de Paa- 

 læg, som Hr. Bjarne Erlingssøn kort efter 1280 betegnede som nye 

 og uberettigede og yngre end Erkebiskop Sigurds Tid (1230— 1252) 3 , 

 altsaa indførte enten under Sørle (1253 — 54) eller under Einar 

 (1255—63); følgelig kan Oversættelsens Original kun være yngre 

 end Sigurds Tid 4 . Derimod kan ingen Slutning drages af, at den 

 paa Rigsmødet 1260 afskaffede Valglov beholdes, thi denne blev 

 — som sees af Cod. Resenianus - staaende paa sin Plads i 

 Kristenretten, uagtet den netop i 1260 blev afskaffet. Heller ikke 

 tørjegudlede noget af, at Capitlerne om Jernbyrd (Frf>. II, 45) og om 



1 NgL. I, 420 sml. Maurer, Studien tiber das sogenannte Christeurecht Kønig 

 Sv^rris S. 38 ff. 



? NgL. I, 13. 



3 Dn. III, 30. 



" ! Efter min Meuing er af Frostathingsloveus Indledning § 1—21 givet paa 

 Rigsmødet i 1260. § 22 — 24 paa et omtrent samtidigt Møde paa Ørething, og 

 jeg tror idetheletaget ikke paa nogen i 1244 af Erkebiskopen og Kongen ved- 

 tagen Kristenret, der ogsaa først omtales i 1327, men forbeholder mig senere 

 at søge at bevise dette. 



