2 J. FRITZNER. SPROGLIGE OG KULTURHIST. STUDIER. 



heder: er hann kom or badi, for hann i Jclædi sin ok lét sauma at 

 hondum sér Sturl. 1, 397. Paa denne Maade var det nemlig, som 

 i det følgende skal godtgjøres, at man fik Lindingerne festede 

 sammen om Haandledet paa en Tid, da det endnu ikke var kommet 

 i Brug at forsyne dem med Knapper eller Hægter i saadant Øie- 

 med. Men saadan Sammenfesting af Skjortens eller Kjortelens 

 Haandlindinger maatte foretages ikke alene naar man iførte sig 

 dem efter Badet, men ogsaa dagligen, naar man om Morgenen 

 stod op og skulde iføre sig Klæderne efter at have ligget nøgen 

 om Natten. l Herpaa er det vel ogsaa, man i de fleste Tilfælde 

 maa tænke, naar der tales om at „sauma at hondum", f. Ex. naar 

 det i Grettis saga heder: shjrimannskona su hin anga (nemlig 

 den samme, der før omtales i Ordene: sd madr var i skipi med 

 honum (d: Ha fl ida) er Bår dr hét, hann åtti konu unga ok fr ida, 

 og til hvilken der sigtes i Bebreidelsen, som Skibsmandskabet 

 gjorde Gretter, da man sagde til ham: fyykkir pér betra at klappa 

 d kvidinn d konu Bdrdar styrimanns en at gcra skylda pina d 

 shipi) mr pvi ja/nau con at sauma at hondum Grettis Grett. 34, og 

 naar det heder i Yolsunga saga: hon (o: Signy) hafdi pd raun gert 

 rit) hina fyrri sonu sina adr hon sendi pd til Sigmundar, at hon 

 saumadi at hondum peim med holdi ok shinni; peir poldu Ula ok 

 krikla ion, uk sed gerdi hon Sinfjotla ; hann brast ekki vid, hon flo 

 hann pd af Jcyrtlinum sed at skinnit fylgdi ermunum; hon kvad 

 honum mundu sart vid verda; hann segir: litit mundi slikt sart 

 jjykhja Vol san gi Vols. 94 25 fgg. 



Et Sidestykke til hvad Signy gjorde ved sine Sønner og Sin- 

 fjotle i Særdeleshed. har man fra meget sildigere Tid i hvad der 

 vederfores Provst Samuel Wiesel, født 1699, (efter hans Dattersøns 

 Samuel Odmanns Fortælling i hans Hågkomster från hembygdeu 

 och skolan), da hans Præceptor, der hav de fulgt ham fra Hjemmet 

 til Wexio, og til hvis Forretninger det hørte hver Søndags Mor- 



1 At det paa Island var brugeligt at ligge nøgen i sin Sæng om Xatten, kan 

 sees af Ljosvetuinga saga Cap. 18 uc (Udg. af 1880) og Svarfdøla saga c. 25 

 (Side 181" i Islendinga sogur II trykt 1830). 



