4 J. FRITZNER. SPROGLIGE OG KULTGRHIST. STUDIER. 



andet gammelfransk Digt tilhørende Ord: Di as enfans dånt 

 Gileur — Ke tu fais Vaiguille enfiler — Dont tu lor dois coudre 

 Jes mances. Samme Skik skyldes vel ogsaa Udtrykket virnétin 

 ermil i Denkmåler altniederlåndischer Sprache und Literatur, nach 

 ungedruckten Quellen herausgegeben von Dr. Edv. von Kausler 

 (Leipz 1866); se Gott. gel. Anz. 1866 II, 1034. 



At hvad Konrad Weinsberg fortæller om sig selv, og hvad der 

 efter de anførte Vitnesbyrd har været almindeligt i Middelalderen, 

 indtil den sidste Tid ogsaa har været en temmelig almindelig Skik 

 i mange af Norges Landsbygder, kan sees af de Oplysninger, som 

 E. Sundt derom har givet i sin Bog om Renlighedsstellet i Norge 

 S. 294 fg. Selv har jeg paa Landet i Nærheden af Bergen seet 

 Mænd. der vare stegne nøgne op af Sengen, komme ud om Mor- 

 genen for i samme Tilstand at lade sit Vand ved Husveggen; og i 

 Telemarken skal der endnu være dem, som kunne mindes den 

 Tid, da ikke alene Folk laa nøgne om Natten, men ogsaa om 

 Morgenen fik Haandlindingerne paa det Klædningsstykke, de havde 

 trukket ned over Hovedet, sammenfestede med Naal og Traad. 

 Ved dette Klædningsstykke maa man nu ikke nødvendigvis tænke 

 paa en Linnedskjorte. Thi som Brugen deraf neppe har været al- 

 mindelig. og som skyrta og kyrtill (lat. tunica) vare Klædnings- 

 stykker af samme Form, ikke mindre end af samme oprindelige 

 Betydniug (da skyrta svarer til eng. short som Icyrtill til t. Tiurs), 1 

 krævede begge en Sammenfesting af Haandlindingerne, medens 

 Sammenfestingen paa Brystet skede ved en sylgja. 



At det gjerne eller almindeligvis var Kvinder, hvem den For- 

 retning tildeltes at sammenfeste Haandlindingerne paa Mændenes 

 Underklædning, var jo temmelig naturligt, da de ikke alene vare 

 mest øvede i Brugen af Naal og Traad, men vel ogsaa stadigen 

 havde dem ved Haanden, sandsynligvis festede ved Bæltet, ligesom 

 endnu er Tilfælde med Lappernes Kvinder. Et Exempel herpaa 

 har man i Fortællingen om, hvorledes Vigdis, da Vigaglum havde 



1 ags. sceort, scort; gsax. kurt: jrht. kurt, kurz, skurt, skur/; se Grimm DWb. 

 V. 2823 a. 



