10 J. ERITZNER. SPROGMGE OG KULTUHHIST. STUDIER. 



udredes som fésekt, betalte disse gerdarmenn efter det derom for- 

 lid givne Tilsagn den halve Del, og da Njaals Sønner havde be- 

 talt, hvad de havde, til Beløb af 1 hundrad silfrs, samt Njaal selv 

 gjort det samme, gav andre af de ved Tinget tilstedeværende god- 

 villigen og for Guds Skyld hvad der manglede i det fulde Beløb 

 saa at ongvan pening vantade å. Men saa fortælles, at Njdll tok 

 silkislør)ur ok bota ok lagfii d hråguna ofan. Den fastsatte fésekt 

 var allerede, fuldt ud betalt, da Njaal lagde disse Ting ofan d 

 hruguna. Dette var ikke noget lovbestemt baugpak, og derom 

 kunde der her ikke være Tale, da Sagen ikke var afgjort ved 

 retslig Dom, men ved sætt og gerd. Det var heller ikke nogen 

 pligtig Ydelse, men det ydedes tvertimod som yfirgjof og vistnok 

 tillige som vingjof i den Tanke, at den skulde tjene til at be- 

 trygge en god Forstaaelse, et fredeligt Samliv mellem Parterne. 

 Paa lignende Maade havde det sig vistnok ogsaa, naar yfirgjof 

 eller vingjof ydedes ved Afslutning eller Fuldbyrdelse af en Over- 

 enskomst om Jordekjob. ligesom det vist ogsaa skulde tjene til 

 stadfestinga)- Jardar Jcaupsins,* som det udtrykkeligen siges om den 

 Handling, hvorved Ornulf ifølge et Brev fra Nedre Telemarken af 

 Aaret 1366 (DN. X, Gi») afhendi til Vetrlide og Åshild, der havde 

 solgt ham 5 laupa jord i Volupveit af Sauda sokn, en Ko, vist- 

 nok som y/irgjof eller vingjof, ungtet den ikke i selve Brevet ud- 

 trykkeligen betegnes som saadan. I mange Tilfælde, naar saadan 

 Ydelse omtales, sker dette i saadan Forbindelse med selve Kjøbe- 

 summen, at det synes, som om begge tilsammen tilfaldt Sælgeren. 

 Saa var det dog ikke altid, og det oprindelige har vel endogsaa 

 været, at man ved Udbetaling af yfirgjof arfandt sig med en eller 

 anden Person, hvem Sagen angik saa nær, at det ansaaes, om 

 ikke aldeles nødvendigt, saa dog tilbørligt eller klogt at erhverve 

 sig dennes Samtykke til den stedfundne Afgjørelse eller Overens- 

 komst. Saaledes havde det sig, da ifølge DN. III. 935 Skjaldulf 



1 Jvf. DX. IX. 407, hvor det heder: </af och for 11 Haraldh fonuemdovi Olaf i 

 abotha (o : i Mellemlagj / mark rjulz och 7 alnæ im-.rstli i stadhfæsningh firi 

 sama jord hæ bythæ. 



