12 J. FRITZNER. SPROGLIGE OG KULTURHIST. STUDIER. 



dem, som kjøber, Skøttingsøre, er en Tilgift af Guid eller Penge 

 som over rette Kjøb gives eller ligesom foræres den som solgte 

 eller hans Hustru; for saadan Skøttingsøre kviteres ogsaa særdeles 

 udi Skiødebrevet, saa deraf kan sluttes, intet Kjøb uden slig 

 Skøttingsøres Betaling at have sin Fuklkommenhed". Herefter 

 ser det ud, som om skeytingseyrar kun skulde være et andet 

 Navn paa hvad der ellers kaldes yfirgjof, og som om de gaves 

 Hustruen for hendes jdkvædi eller Samtykke; men i de Breve, 

 hvori de omtales, findes intet, som hentyder dertil, f. Ex. naar 

 der i et Brev fra Aaret 1440 (DN. IV, 880) indeholdes fleres Vid- 

 nesbyrd om, at Aslak fcrondasson med ja, handarbandi ole godan 

 vilja Gcrtrudar Sigurdardottor eiginnar kona sinnar solgte sira 

 Gunnari Eirikssyni halft mannsverk i Nørsthusum i Hopalstddum 

 i Hangskeidis sokn for 12 marker forngildar, ok eina mark gaf 

 fyrrnemder sira G. ! skøyting søy ri, eller naar der efter et andet 

 Brev fra Aaret 1498 (DN. VIII, 442) blev betalt for en Del af 

 yttre Øje i Urlands Sogn en Kvige og Va Løb Smør og i skøyt- 

 ningsøyra J mele korn l bukskin; jvf. DN. IV, 120. 147. Det 

 samme gjælder om det skøtningafé, som maa være = skeytingseyrar 

 og nævnes ved Siden af Kjobesummen i 2 jemtlandske Breve fra 

 Iste Halvdel af det femtende Aarhundrede (DN. III, G97. 802). 



I Aimindelighed har, som de anførte Exempler eller de citerede 

 Breve udvise, den yfi rg)n\\ ving j of eller jdgæfi, som betaltes ved 

 Kjøb af Jordeiendom, været udredet samtidigen med Kjøbesummen 

 og Beløbets Størrelse været afhængig af Kjøberens Godtbefindende. 

 Men saa har «let dog ikke altid været. I et Tilfælde (DN. III, 

 974) ser man. at Beløbets Størrelse var fastsat samtidigen med 

 Kjøbesuramens, eftersoni det i Brevet heder Stener hadhe betaladh 

 peninga <>k øpsta som i kop tera kom for tlict halpth marka 

 bool i sydre Rade hadhe for jdhoede ok iordeverdh som var en 

 spuns ploghgang ok en fcerding salt/t for jdkvedet. Begge ere og- 

 saa sammenblandede i et andet Brev (DN. III, 1031) efter de Ud- 

 tryk, som der ere anvendte i Kvittering for hvad Gunnulf skulde 

 have af Salmund Nilssen for jdkvædi og jordeverd. Kun i et af 

 de Tilfælde, som omtales i trykte Breve, nemlig DN. X, 49, synes 



