CHRISTIANIA VIDENSK.-SELSK. FORHANDL. * 8 8 0. NO. 16. 19 



sæll ligesaameget, ja vel endog oftere om den timelige Lykke end 

 den evige Salighed (eilif seela) ; skjønt vistnok baade sæll og 

 sælleih; som en Oversættelse af det latinske beatus, beatitudo, ikke 

 sjelden tindes brugt om Helgener og deres Salighed. Ogsaa i 

 Fortællingen om Olaf den helliges Landing kan jeg ikke se andet, 

 end at scela maa forstaaes om timelig Lykke. Olaf kom nu til 

 Norge for der at søge sin Lykke, og at han der skulde finde den, 

 at han havde og vikle beholde Lykken med sig, derpaa saa han 

 et Varsel (vitneskja) i den Øes Navn, ved hvilken han først fik 

 Land. Med denne Tanke brugte han det tvetydige Udtryk, som 

 ligger i hans Ord, naar han Jcvad pd komtia i sælu. Det Varsel, 

 han saaledes tog, var af samme Beskaffenhed, som naar han, 

 efter at han var gleden i Leren og kommen til at falde paa Knæ 

 med den ene Fod, og saa hans Fosterfader Rane med Ihukom- 

 melsen af det gamle Ord fall er farar heill sagde til ham: fe,stir 

 pu nu føtr i Noregi, da svarede denne: ef gud vil at gerist 

 gagn. 



En anden Sag er det derimod, at andre senere hen kunde 

 opfatte Øens Navn sæla som et Varsel om Olafs tilkommende 

 Hellighed saaledes som Theodorus monachus, naar han siger: 

 applicuit primo quoclam divino præsagio ad insulam quandam, quæ 

 materna lingua nostra dicitur Sæla, latine vero interpretatur felicitas, 

 nimirum portendens futuram viri beatitudinem et quia spem felici- 

 tatis æternæ toti patriæ auspicio sui adventus invexerit. 



Heller ikke kan jeg være enig med Prof. Daae i at anse det 



for en sikker Sag, at det skulde grunde sig paa en Misforstaaelse 



af den i Ordet selja liggende Betydning, naar det er opfattet 



som et Ord af samme Betydning som sæla; eller i at man, fordi 



selja og sæla umiddelbart for Normændenes Opfatning maatte 



stille sig som dannede af 2 forskjellige Ordstammer, skulde ledes 



til den Formodning, at saadan Mistydning skyldes Udlændinge, 



Friser eller Nordtydskere. Jeg skal hertil bemærke, at om end 



selja og sæla tilhøre forskjellige Ordstammer, saa kunde de dog 



være Ord, der med Hensyn til Betydningen faldt nær sammen, og 



dette i Forening med Lighed i Ordlyden kunde da let føre dertil, 



2* 



