CHRISTIANIA VIDENSK.-SELSK. FORHANDL. 18 7 9. NO. I. 53 



netop overskjærer Næseborene, falder den hos A lupus (paaGrund 

 af de høiere stillede Øine) ikke ubetydeligt ovenfor Næseborene. 



Porerne paa Hovedet have ligeledes væsentlig samme Løb 

 hos alle 3 Arter, kun ere de hos det foreliggende Exemplar af A. 

 latifrons mindre og utydeligere, og tildels vanskelige at gjenfinde. 

 I en Halvkreds nedenfor Øiet strækker sig fra dets øvre Rand til 

 Næseborene omtr. 10 Porer; paa Snuden staa et Par kortere Tver- 

 rækker, der triangulært omgive Næseborene. Langs Underkjæven 

 strække sig fra Snudespidsen til Bagranden af Præoperculum 

 omtr. .7 Porer, der staa forholdsvis spredt: en anden Række stiger 

 næsten perpendiculært op over Midten af Præoperculum. Paa 

 Operculum staa enkelte, mindre ordnede, Porer; fremdeles stræk- 

 ker sig fra Øiets øvre Rand skraat nedad og bagud en Række af 

 omtr. 6 Porer, der standser i omtrent en Øiendiameters Afstand 

 lige over Gjællespalten. Midt i Interorbitalrummet staar en enkelt 

 Pore: endelig løber henad Panden og Nakken indtil Dorsalen paa 

 hver Side en Række, der bøie sig mod hinauden paa Midten, eller i 

 det væsentlige ere. som hos de øvrige; kun ere de lidet fremtrædende. 



Finnerne. Dorsalen, der tæller 77 Straaler, begynder lige 

 over Gjællespalten, og er indhyllet i et Fedtlag af en ganske be- 

 tydelig Tykkelse, og det er kun Straalernes egen betydelige Tyk- 

 kelse og Styrke, der bevirker, at de uden Vanskelighed lade sig 

 tælle. Ved Grunden har dette Fedtlag en Tykkelse af omtrent 

 15 mm -, hvorved Overgangen fra det egentlige Legeme til Finnen 

 bliver næsten umærkelig. 



De forreste Dorsalstraaler ere temmelig korte; men senere 

 tiltage de jevnt i Længde, indtil de omtrent i V/ 2 Hovedlængdes 

 Afstand fra Caudalens Rod have naaet sin største Højde. (omtrent 

 51mm.) ) eler er lidt .mere, end Caudalens Længde, eller lidt mindre, 

 end V 3 af Legemets største Højde. Ingen af de øvrige Arter 

 har Finnens største Højde saa langt nede paa Halepartiet, som 

 A. latifrons, hvilket i Forening med denne Legemsdels egen store 

 Højde giver denne Art et fra de øvrige 2 Arter ganske for- 

 skjelligt Ydre. De bagerste Straaler, der ere korte og stive, og 



