VO E. COI/LETT. OM NORGES FISKE I AARENE 1875 - 78. 



en Stim Sildeyngel, der jagedes af en Flok Gadus virens, er det 

 nordligste Punkt, hvor denne Art hidtil vides fundet i Landet. (65°). 



104. Coryphænoides rupestris, (Mull.) 1777. 



Forekommer paa Dybderne langs Kysten lige ned til Landets 

 Sydspids, og derfra ned til Orknøerne og Shetlandsøerne ; den gaar 

 fremdeles (maaske blot tilfældigt) ind i Skagerak, hvor et Expl., 

 ifølge Malm, blev fanget udenfor Bohuslen i 1872; ligeledes er 

 den enkelte Gange erholdt ved Skagen. Sandsynligvis er den sta- 

 tionær paa de fleste passende Localiteter rundt Landets Sydkyst. 

 Fra Flekkefjord har saaledes Univ. Mus. gjennem Toldinsp. Engh 

 modtaget i de sidste Aar 3 Expl., alle tagne udenfor denne By. 

 Det første af disse (Nov. 1875), der var noget defect, og blev ikke 

 opbevaret, .havde Ventrikelen fyldt hovedsagelig med Decapoder, 

 hvoriblandt Pandalus propinquns, der af Prof. Sårs ikke var tidli- 

 gere kjendt fra denne sydlige Bredde, samt Pandalus borealis. Det 

 andet erholdtes i Juni 1877; det tredie, der var et mindre Expl. 

 med en Totall. af 571 mm -, og næsten complet, i April 1878. En- 

 delig har Musæet fra Mundingen af Christianiafjorden (foruden det 

 tidligere nævnte i Dec. 1873) erholdt et nyt Expl., fanget ved Hval- 

 øerne den Iste Sept. 1S78; Totall. af dette Individ, et af de største, 

 som jeg har kunnet undersøge, var 920 mm - (Dette sidste Individ 

 blev ikke opbevaret). 



I Trondhjemsfjorden synes Arten at være talrig paa Dybderne 

 lige op i Fjordens indre Dele; den 31te Dec. 1878 modtog Vid. 

 Selsk. Saml. i Trondhjem 3 Expl. fra denne Localitet, hvoraf det 

 største havde en Totall. af over 3 Fod (omtr. lOOOmm.). De 2 øv- 

 rige indsendtes som Gave til Univ. Mus. 



En nøjere Undersøgelse af de mest complette blandt de i Univ. 

 Mus. opbevarede Expl., sammenlignet med Tællinger og Undersø- 

 gelser, gjorte andetsteds af andre, har vist, at saavel Straaleantallet 

 i de verticale Finner, som Hvirvlernes Antal er i en saa paafal- 

 dende Grad varierende hos de forskjellige Individer, at det maaske 



