CHRISTIANIA "VIDENSK.-SELSK. FORHANDL. 18 7 9. No. I. 73 



lernes Antal, der ligger mellem 75 og 49, tør inaaske staa i Sam- 

 menhæng med Alderen, saaledes at nye Hvirvler i Virkeligheden 

 vedblive at udvikle sig under hele Dyrets Væxt. 



d. Totall. omtr. 600 mm -, Brysthv. 13, Halehv. 55, tilsanunen 68. 

 f. Totall. 654mm., Brysthv. 14, Halehv. 49, tilsammen 63. 



h. Totall. 710mm., Brysthv. 14, Halehv. 65, tilsammen 79. 



k. Totall. 842mm., Brysthv. 14, Halehv. 64, tilsammen 78. 



n. Totall. 920mm., Brysthv. 14, Halehv. 75, tilsammen 89. 



Det fremgaar heraf, at Hvirvlernes Antal er idethele jevnt 

 tiltagende med Individernes Væxt, og at hermed følger en gradvis 

 Forøgelse af Straaleantallet i de verticale Finner; det uventet høje 

 Straaleantal hos den af Dr. Gunther undersøgte Unge er idethele 

 ikke let forklarlig, saafremt man ikke vil forudsætte, at de ovenfor 

 omtalte blinde Støttestraaler mellem de 2 Dorsaler hos Ungen ere 

 straalebærende. 



Hos et af Individerne (Totall. 654 m m. ) var der ligeledes en 

 mærkelig Forskjel i Hvirvlernes relative Længde, idet Halehvirvlerne 

 her vare betydeligt længere, end Brysthvirvlerne, medens de saavel 

 hos det mindste Expl,, som hos de større, vare omtr. af samme 

 Størrelse, eller tildels mindre end disse. 



I Craniets Bygning findes der ligeledes enkelte Uoverensstem- 

 melser. Hos 2 mindre Exemplarer ere alle de høje Kamme, der 

 udmærke Craniets Overside, især Frontal-, Infraorbital- samt Pa- 

 rietalbenene, særdeles stærkt udviklede, og naa, uagtet deres Tynd- 

 hed, en betydelig Højde; hos de noget ældre Skeletter ere Kam- 

 mene betydeligt lavere, skjønt altid vel udviklede. Endnu et Bevis 

 paa Artens Tendents til Variation er det, at hos det største Skeiet 

 (med en Totall. af 842 mm -) er den Del af Frontalbenene, som dan- 

 ner det langt udskydende og hvælvede Tag over Orbitæ, tildels 

 hudagtigt. Alle disse op- og udstaaende Kamme begrændse et 

 Antal større eller mindre Rum, der dækkes af en stiv Hinde, der 

 lader sig vel bibeholde under Macereringen. 



Tænderne ere ligeledes Variationer underkastede, især i Over- 

 kjæven. Medens de hos enkelte Ind. danne 2 Rækker bagtil, og et 



