2 



TH. HIORTDAHL. NOGLE FOJEtB. AF DE OBG. TINBADIKALÉB. 



med thallium, hvis atomvægt også meget nær svarer til det tal, 

 der udtrykker tintriæthylets molekylvægt. 



Nogen krystallographisk undersøgelse af de organiske tinradi- 

 kalers forbindelser, der vilde kunne vise om den lighed i chemisk 

 henseende, som tinradikalerne frembyde med visse af de metal- 

 liske elementer, skulde fortsætte sig også i krystalformen, — har 

 hidtil ikke foreligget. 



Man kjender overhovedet kun i få tilfælde nogen isomorphisme 

 eller lighed i krystalform mellem forbindelser af de metalliske ele- 

 menter og de tilsvarende af komplicerte organiske radikaler; som 

 exempler kan nævnes de af Sella 1 ) målte phosphammoniumhaloi- 

 der, der er isomorphe med jods*ølv og med chlorbly; og udenfor 

 ammoniumforbindelserne har man hidtil neppe havtnoget exempel. 



Mine undersøgelser vise nu at der i virkeligheden mellem 

 krystalformerne af tinradikalemes salte og de tilsvarende salte af 

 selve de enkelte metaller, Ander en overensstemmelse sted. der fuld- 

 kommen svarer til deres overensstemmelse i almindelige chemiske 

 forhold. 



Som første exempel vil jeg beskrive nogle chlorider af biva- 

 lente tinradikaler. 



1. Tindimethylchlorid. 



BhombisTc, a : b : c 



Fis:, l. 



Sn (CH 3 ) 2 Cl 2 . 

 0,8341 : 1 : 0,9407. 



De af en vandig opløsning ud- 

 skilte krystaller viste ingen andre for- 

 mer end prismet og brachydomet, fig. 

 1. Fladerne ere ret jævne, men have 

 liden glands. 



') Pogg. Ann. 114. 402. 



