6 A. CHR. BANG. VØLUSPAA OG DB SIBYLLINSKE OEAKLBE. 



Den fremtidige Dom, hvis Skildring udgjør Sibyllens anden 

 Hoveddel, indledes ved Jordskjælv, Torden, Lyn, Uaar, Drab — den 

 10de Generations Periode. Alle med Undtagelse af de Fromme 

 skulle ganske og aldeles forgaa under disse Plager, og saabegynder 

 efter forskjellige Tegn den sidste Katastrofe: Verdens Undergang 

 ved en Ildstrøm, der kommer ned fra oven og fortærer alt: Him- 

 mel, Jord, Hades. Saa almindelig Opstandelse, blandt de opstandne 

 forefindes ogsaa Titanerne og Giganterne. Herpaa Dommen: de 

 Onde dømmes til Ud-Hulen, medens de Fromme faa et saligt Liv i 

 Elysium. Sibyllen selv venter for sin Person kun Undergang og 

 Fordærvelse i hin Katastrofe, hvorfor hun bønf alder „det mægtige 

 Higes Konge" om Forbarmelse. 



Det vil saaledes være indlysende, at alle disse Orakler have 

 dette tilfælles, at Omtalen af Fortiden kun staar der som Luxus, 

 der hører med til Stilen; de have alle Spaadomme at fremføre, 

 men disse Spaadomme angaa alle som en udelukkende de sidste 

 Ting, den sidste Katastrofe, Dommen og Herlighedstilstanden bag 

 denne. 



Gaa vi nu efter dette over til Vøluspaa og tåge dette Digts 

 Komposition i Øiesyn, saa viser det sig strax, at det falder i to 

 Hoveddele, idet Volven først skildrer Verdens Skabelse, Menneske- 

 nes Oprindelse, Kampen mellem Aser og Vaner o. s. v., og derpaa 

 omhandles sidste Katastrofe, indledet ved et moralsk Frafald blandt 

 Menneskene, Verdensbranden, den nye Jord med den kommende 

 Herlighedstilstand under den Høies Herredømme, og de Ondes 

 endelige Afstraffelse. Ogsaa her er Omtalen af Fortiden kun en 

 Bisag, kun tilføiet som Indledning; det er for at vise sig kapabel 

 til at spaa om de sidste Ting, at Volven fremkommer med sin Visdom 

 betræffende Fortidens Begivenheder. Spaadommen i Vøluspaa 

 dreier sig udelukkende om de sidste Ting og intet andet. Det 

 vil saaledes vise sig, at der er en umiskjendelig Lighed mellem 

 de Sibyllinske Orakler og Vøluspaa, hvad Kompositionen an- 

 gaar. Saavel Volven som Sibyllen spaar om den sidste Tids Til- 

 dragelser efter først at have givet et Maleri af Fortiden fra Ska- 

 belsen af. Mellem Volven og Sibyllen støder maa paa flere Lig- 



